![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/97/Pierre_Paul_%25C3%2589mile_Roux_2.jpg/640px-Pierre_Paul_%25C3%2589mile_Roux_2.jpg&w=640&q=50)
Еміль Ру
З Вікіпедії, безкоштовно encyclopedia
Ру П'єр Па́уль Емі́ль (фр. Pierre Paul Émile Roux; 17 грудня 1853 — 3 листопада 1933) — французький мікробіолог.
Еміль Ру | |
---|---|
фр. Émile Roux | |
![]() | |
Ім'я при народженні | фр. Pierre Paul Émile Roux |
Народився | 17 грудня 1853(1853-12-17) Конфолан (Шаранта), Франція |
Помер | 3 листопада 1933(1933-11-03) (79 років) Париж, Франція |
Поховання | Інститут Пастера |
Країна | ![]() |
Національність | француз |
Діяльність | бактеріолог, лікар-імунолог, фотограф, лікар |
Alma mater | університет Клермон-Феррана |
Галузь | медицина бактеріологія імунологія |
Заклад | Паризький університет, Інститут імені Луї Пастера (Париж) |
Науковий ступінь | доктор медицини |
Вчителі | Луї Пастер |
Відомі учні | Джуліо Репачіd |
Аспіранти, докторанти | Ернест Дюшен |
Членство | Лондонське королівське товариство Académie des Sciences, Belles-Lettres et Arts de Clermontd Шведська королівська академія наук Французька академія наук Сільськогосподарська академіяd Паризька медична академія Російська академія наук Бельгійська королівська академія медицини |
Відомий завдяки: | виділення токсину та створення лікувальної сироватки проти дифтерії |
Нагороди | медаль Коплі |
![]() |
Вивчав медицину, мікробіологію в Клермон-Ферранському університеті. Багато років по тому був асистентом у Паризькому університеті в лабораторії Луї Пастера, 1881 року йому було присуджено науковий ступінь доктора медицини Виділив дифтерійний токсин та розробив антидифтерійну сироватку; співавтор однієї з перших праць про віруси. Один з соратників Луї Пастера та засновників інституту його імені. По смерті свого вчителя багаторічний директор цього інституту.
У 1888 році, після відкриття німецьким бактеріологом Фрідріхом Лефлером (Friedrich Loffler, 1852—1915) збудника дифтерії, Еміль Ру спільно з Александом Єрсеном, з'ясували, що дифтерійний мікроб продукує екзотоксин, який спричинює патологічні зміни при експериментальному введенні в організм тварин. У 1891 році ці вчені вперше застосували пасивну імунізацію проти дифтерії та правця. У 1894 році Еміль Ру зумів застосувати сироватку, імунізовану дифтерійним токсином коня, для лікування людей від дифтерії. Також вивчав проблеми сибірки, холери, сказу.