Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Державна служба України з етнополітики та свободи совісті — центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра Кабінету Міністрів України. Держетнополітики входить до системи органів виконавчої влади та забезпечує реалізацію державної політики у сфері міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин в Україні.
Державна служба України з етнополітики та свободи совісті | |
---|---|
(Держетнополітики) | |
![]() | |
Загальна інформація | |
Країна | Україна |
Дата створення | 2019 |
Штаб-квартира | Вул. Порізна, 15 (5 поверх) |
Річний бюджет | 38 915 400 ₴[1] |
Голова | Віктор Єленський |
Перший заступник Голови | Віктор Войналович[2] |
Заступник Голови | Ігор Лоссовський[3] |
dess.gov.ua | |
1 листопада 1991 року вищий законодавчий орган України ухвалив «Декларацію прав національностей України», в якій конкретизував задекларовані принципи. Національні меншини України у референдумі 1 грудня 1991 підтвердили волю українського народу до державної незалежності. Принципове значення в цьому відношенні мало прийняття Закону про громадянство України (8 жовтня 1991).
Указом Президента України від 29 квітня 1992 створено Фонд розвитку культур національних меншин України, а 25 червня 1992 Верховна Рада України ухвалила Закон України Про національні меншини в Україні[ru]. Його основні положення ввійшли до Конституції України.
26 липня 1996 Указом Президента України «Про зміни в системі центральних органів виконавчої влади України» створено Державний комітет України у справах національностей та міграції (Держкомнацміграції), який забезпечував реалізацію державної політики у сфері міжнаціональних взаємин, прав національних меншин та української діаспори, міграційних відносин. Для задоволення потреб національних меншин ухвалено Державну програму відродження та розвитку освіти національних меншин України.
13 вересня 2001 року Президент України Л. Д. Кучма підписав Указ за № 836/2001 «Про Державний комітет України у справах національностей та міграції». Цей важливий документ ще раз підтвердив, що Україна послідовно продовжує курс на гармонізацію міжнаціональних відносин, підтримання атмосфери доброзичливості та консолідації всього українського суспільства, відновлення історичної справедливості щодо народів, депортованих за радянських часів, забезпечення прав біженців, задоволення національно-культурних потреб українців, які проживають за межами держави.
Згодом комітет було реформовано у Державний комітет України у справах національностей і релігій.
Комітет ліквідований 9 грудня 2010, а функції з реалізації державної політики у сферах міжнаціональних відносин, захисту прав національних меншин України, релігії покладені на Міністерство культури України.[4] Процес ліквідації Комітету та реорганізації Міністерства культури тривав до жовтня 2011 року, що призвело до ускладнень із реєстрацією статутів (і змін до них) релігійних організацій, які відповідно до чинного законодавства має здійснювати державний орган у справах релігій.
12 червня 2019 року Кабінет Міністрів України створив окрему Державну службу України з етнополітики та свободи совісті, яка буде координуватися Кабміном через Міністерство культури України, а її штат і матеріально-технічне забезпечення будуть сформовані на базі Департаменту у справах релігій і національностей.[5]
21 серпня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Положення про Державну службу України з етнополітики та свободи совісті та внесення змін до Положення про Міністерство культури України».[6]
26 лютого 2020 року Кабінетом Міністрів України Головою Державної служби України з етнополітики та свободи совісті призначено Богдан Олену Володимирівну.[7]
18 березня 2020 року Державну службу України з етнополітики та свободи совісті зареєстровано як юридичну особу.
1 липня 2023 року набирає чинності Закон України «Про національні меншини (спільноти) України», згідно з яким визначаються повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері національних меншин (спільнот).