Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Вільге́льм II (нім. Wilhelm II.; 27 січня 1859, Берлін, Королівство Пруссія— 4 червня 1941) — останній німецький імператор і прусський король (1888–1918). Представник німецької династії Гогенцоллернів. Син Фрідріха III. З 1890 року вів активну зовнішню політику за переділ колоній. Разом з іншими європейськими монархами сприяв розв'язанню Першої світової війни. Зрікся престолу внаслідок Революції (1918), яка повалила німецьку монархію. Виїхав до Нідерландів, де й помер.
Вільгельм ІІ нім. Wilhelm II. | ||||||
![]() | ||||||
![]() | ||||||
| ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
15 червня 1888 — 9 листопада 1918 | ||||||
Попередник: | Фрідріх III | |||||
Спадкоємець: | кронпринц Вільгельм | |||||
Наступник: | титул скасовано | |||||
| ||||||
15 червня 1888 — 9 листопада 1918 | ||||||
Попередник: | Фрідріх III | |||||
Спадкоємець: | кронпринц Вільгельм | |||||
Наступник: | титул скасовано | |||||
| ||||||
Попередник: | кронпринц Фрідріх | |||||
Наступник: | кронпринц Вільгельм | |||||
| ||||||
8 березня 1918 — 12 квітня 1918 | ||||||
Попередник: | Петер фон Бірон | |||||
Наступник: | титул скасовано | |||||
Народження: |
27 січня 1859![]() | |||||
Смерть: |
4 червня 1941 (82 роки)![]() | |||||
Причина смерті: | серцево-судинні захворювання | |||||
Поховання: | Дорн | |||||
Національність: | німець | |||||
Країна: |
![]() ![]() ![]() ![]() | |||||
Релігія: | лютеранство | |||||
Освіта: | Боннський університет | |||||
Ступінь: | доктор наук | |||||
Рід: | Гогенцоллерни | |||||
Батько: | Фрідріх III | |||||
Мати: | Вікторія Саксен-Кобург-Готська | |||||
Шлюб: |
Августа-Вікторія (1881—1921) Герміна Ройсс цу Грайц (1922—1941) | |||||
Діти: | Вільгельм, Айтель Фрідріх, Адальберт Фердинанд, Август Вільгельм, Оскар, Йоахім, Вікторія Луїза | |||||
Військова служба | ||||||
Роки служби: | 1869—1918 | |||||
Приналежність: | ![]() | |||||
Звання: | ![]() ![]() | |||||
Командував: | Імперська армія Німеччини | |||||
Битви: | Боксерське повстання Венесуельська криза Танжерська криза Агадирська криза Перша світова війна | |||||
Автограф: | ![]() | |||||
Монограма: | ![]() | |||||
Нагороди: |
| |||||
У січні 1918 наполягав на підписанні мирного договору з Україною. 19.1(1.2).1918 Німеччина разом з іншими країнами Четверного союзу визнала Українську Народну Республіку незалежною державою. За Вільгельма ІІ між УНР і Німеччиною та її союзниками було укладено Берестейський мир 1918 року, який ратифікувала німецька сторона в липні 1918 року. 2 червня 1918 року Вільгельм ІІ визнав гетьманом України Павла Скоропадського. 6 вересня 1918 року в замку Вільгельмгоге відбулися переговори, в ході яких обговорювалися актуальні проблеми тогочасних українсько-німецьких відносин.
Понад усе відомий активною зовнішньою політикою Німеччини. При ньому отримала розвиток велика колоніяльна імперія Німеччини, яка виникла незадовго до його вступу на престол, що вилилось у воєнне зіткнення в Африці й Китаї. Прагнення кайзера створити військово-морський флот, що не поступався б міцністю флоту Британської імперії, було вкрай боляче прийнято в Лондоні й призвело до англо-американських перегонів морських озброєнь на початку XX століття.
Підтримка Вільгельмом експансивного курсу своєї головної союзниці, Австро-Угорської монархії, на Балканах та його покровительство Османській імперії викликали серйозне погіршення відносин із Російською імперією.
Суперечності між європейськими державами призвели, незважаючи на теплі особисті й родинні відносини Вільгельма з монархами Великої Британії та Росії, до Першої світової війни. Німеччина, позбавлена своїх колоній, була змушена вести тяжку війну на два фронти, економічне становище різко погіршилося. Поразка у війні (11 листопада 1918) збіглася з революцією у Німеччині, після якої Вільгельм зрікся престолу і покинув державу, оселившись у нейтральних Нідерландах.
У часи правління Вільгельма II Німеччина відмовилася від дій Бісмарка на придушення соціалізму; закони Бісмарка проти соціалістів (1878–1890) перестали виконуватися, окреслилося деяке зближення влади з помірними соціал-демократами. Представники німецької соціал-демократії в 1914 році навіть підтримали початок Першої світової війни. Під час його правління було ухвалено такі соціальні реформи, як заборона роботи по неділях, заборона нічної роботи для жінок і дітей, заборона роботи для жінок в останні місяці вагітності та обмеження дитячої праці для дітей молодших за 14 років, що позитивно вплинуло на розвиток економіки країни.
Він говорив фр. «Je veux etre un roi des gueux» («Хочу бути королем бідних»): було затверджено прогресивний прибутковий податок (відсоткова ставка зростає зі зростанням доходів).
За Версальським мирним договором 1919 року Вільгельма оголошено винуватцем війни, він підлягав суду Міжнародного трибуналу. Але уряд Нідерландів відмовився його видати, а держави-переможці не наполягали на видачі. До кінця своїх днів Вільгельм прожив у Нідерландах. 1920 року активно листувався з фельдмаршалом Паулем фон Гінденбургом, з яким мав дружні стосунки. Вільгельм вітав його прихід до влади у 1925 році. 1926 року прусський ландтаг повернув Вільгельмові його земельні володіння, втрачені в перебігу листопадової революції 1918 року.
Помер під час Другої світової війни, у садибі Дорн (неподалік Утрехта) в окупованих Німеччиною Нідерландах. Автор мемуарів «Події та постаті, 1878—1918».
На початку 1930-х років Вільгельм, очевидно, сподівався, що успіхи німецької нацистської партії стимулюють інтерес до відновлення монархії, коли його старший онук стане новим кайзером. Його друга дружина, Герміна, активно зверталася до нацистського уряду від імені свого чоловіка. Однак Адольф Гітлер, сам ветеран імперської німецької армії під час Першої світової війни, не відчував нічого, крім презирства до людини, яку він звинувачував у найбільшій поразці Німеччини, і петиції були проігноровані. Вільгельм приймав Германа Герінга в Дорні, хоча й не довіряв Гітлеру.
Вільгельм також був приголомшений Кришталевою ніччю 9–10 листопада 1938 року, сказавши: «Я щойно пояснив свої погляди Ауві [Августу Вільгельму, четвертому сину Вільгельма] у присутності його братів. Він мав нахабність сказати, що згоден з єврейськими погромами і розуміє, чому вони відбулися. Коли я сказав йому, що будь-яка порядна людина охарактеризує ці дії як бандитизм, він виявився абсолютно байдужим. Він повністю втрачений для нашої родини». Вільгельм також заявив: «Мені вперше соромно бути німцем.»
У 1915 році позбавлений всіх британських нагород.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.