Loading AI tools
Церква на території Києво-Печерської лаври З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Церква святого Миколи[1] (зустрічаються назви Церква святого Миколая[2], Миколаївська або Микільська шпитальна церква[3]) — невелика трапезна церква на території Києво-Печерської Лаври в Києві, пам'ятка архітектури кінця XVII — початку XVIII ст. Була центральною спорудою комплексу Микільського лікарняного монастиря в складі Лаври. Названа на честь святого покровителя її засновника, Миколи Святоші, — Миколая Мірлікійського[2]. Будівля церкви є характерним зразком архітектури українського бароко.
Церква святого Миколи | |
---|---|
Назва на честь: | Миколай Чудотворець |
![]() | |
50°26′06″ пн. ш. 30°33′18″ сх. д. | |
Статус | Пам'ятка архітектури національного значення |
Статус спадщини | пам'ятка архітектури національного значення України |
Країна | ![]() |
Розташування | Київ, вул. Лаврська, 15, корп. 25 |
Архітектурний стиль | Українське бароко |
Засновник | Микола Святоша |
Перша згадка | 1462 рік |
Будівництво | бл. 1700 року — |
![]() | |
![]() |
Входить до складу Національного Києво-Печерського заповідника, в теперішній час використовується як лекторій.
За однією із версій заснування храму пов'язане з ім'ям чернігівського князя Святослава Давидовича, який прийняв постриг у Києво-Печерському монастирі під ім'ям Миколи Святоши і на кошти якого в 1106—1108 роках побудована Троїцька Надбрамна церква. Микола Святоша заснував лікарню для хворих ченців, яка з часом увійшла до складу Свято-Троїцького (Микільського) монастиря. Можливо, саме в цей період була побудована дерев'яна Миколаївська церква, але відомостей про час її спорудження, як і інших дерев'яних споруд, не збереглося. За іншою версією, дерев'яна церква була заснована на початку XVII ст.
Першою згадкою про храм вважають приписку Касіяна у рукописі Києво-Печерського патерика 1462 року, але вона може мати й інше тлумачення.
Мурована церква споруджена на місці дерев'яної близько 1700 року за звичайною схемою українських трапезних — до трапезної палати зі сходу прилягає гранчастий вівтар, завершений банею, а з заходу передпокій. Після пожежі 1718 року з заходу додано лікарняну палату, а з півночі — гранчастий тамбур при вході до пономарні.
Не зберігся до нашого часу датований 1780 роком іконостас церкви роботи київського сницаря Андрія Здорилковського. Срібні царські врата до нього виконав 1802 року відомий київський ювелір Самсон Стрельбицький.[4]
У 1768 році була побудована дзвіниця Микільського трапезного храму. І тільки зі сходу й півдня церква зберегла свій первісний вигляд. У 1861 році над першим поверхом був надбудований другий поверх, де розмістилася лікарняна церква «Утоли моя печали». Вважають, що це дуже спотворило вигляд споруди на той час.
Під час Другої світової війни Миколаївська церква дуже постраждала від пожежі.
У 1956—58 роках вона була відреставрована архітектором Євгенією Пламеницькою у формах XVIII ст., пізні надбудови було розібрано.
14 вересня 1982 на південному фасаді Миколаївської церкви на згадку про першого видатного лікаря Київської Русі Агапіта Печерського була встановлена бронзова дошка з його барельєфним портретом (скульптор — О. Молдаван-Фоменко, архітектор — Т. Довженко)[1].
Церква має архітектурні форми типові для стилю українського бароко. Її висота становить 16,5 м. У плані будівля церкви трикамерна — складається з церкви, притвору та трапезної; з півночі вона має прибудови XVIII-XIX ст.: ризницю, паламарню, дияконник. Стіни прикрашені пілястрами, вікна мають профільовані наличники. Невелика вежа-апсида увінчана двоярусною банею грушоподібної форми з золотими зірками на синьому фоні. Барабан бані декорований ліпним рослинним орнаментом і пояском із кольорових керамічних розеток. На хресті сидить позолочений литий голуб.[2]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.