Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Тревор Бербік (англ. Trevor Berbick; 1 серпня 1955, Норвіч, Порт-Антоніо, Ямайка — 28 жовтня 2006, Норвіч, Ямайка) — канадський боксер-професіонал ямайського походження, котрий виступав у важкій ваговий категорії. Бронзовий призер Панамериканських ігор (1975). Член збірної Ямайки на Олімпійський іграх у Монреалі (1976) .
![]() | Ця стаття містить перелік посилань, але походження окремих тверджень залишається незрозумілим через брак внутрішньотекстових джерел-виносок. (листопад 2019) |
Тревор Бербік ![]() | |
---|---|
Загальна інформація | |
Повне ім'я | Тревор Бербік англ. Trevor Berbick |
Громадянство | ![]() ![]() |
Народження | 1 серпня 1954 Порт-Антоніо, Саррі, Ямайка |
Смерть | 28 жовтня 2006[1] (52 роки) Порт-Антоніо, Саррі, Ямайка |
Вагова категорія | Важка (90+ кг) |
Стійка | Правша |
Зріст | 188 см |
Розмах рук | 198 см |
Нагороди | Панамериканські ігри Мехіко 1975 до 91 кг |
Професіональна кар'єра | |
Пояс | WBC |
Боїв | 69 |
Перемог | 41 |
Перемог нокаутом | 33 |
Поразок | 11 |
Нічиїх | 1 |
Аматорська кар'єра | |
Боїв | 11 |
Перемог | 8 |
Поразок | 3 |
Чемпіон світу у важкій ваговій категорії по версії WBC (1986). Чемпіон США по версії USBA (1985). Двократний чемпіон Канади у важкій вазі (1979—1984;1999-2000). Чемпіон Британії і Британської Співдружності у важкій вазі (1981—1984). 10 квітня 1986 року Бербік отримав Медаль вдячності від ямайського прем'єр міністра.
Перший і єдиний у історії уродженець Ямайки і другий в історії громадянин Канади (після Томі Бернса), якому вдалося виграти титул чемпіона світу з боксу у важкій вазі.
Він народився 1 серпня 1955 (хоча часто повідомляють що в 1954) у Норіджу, Порт-Антоніо, Ямайка. У віці 16 років, він стверджував, що бачив Бога.
Тревор почав займатися боксом у віці 19 років. У 21 рік Бербік виступав за Ямайку на літніх Олімпійських іграх у 1976 році в Монреалі, як боксер важкої ваги провів тільки 11 аматорських боїв. Відсутність досвіду було ясно видно. Він програв по очкам майбутньому срібний призеру Мірчу Шимону з Румунії. Тим не менш, він все ще подавав великі надії як боксер важкої вагової категорії. Бербік потім брав участь у Панамериканських іграх 1975 роки, де завоював бронзову медаль, програвши за рішенням суддів майбутньому чемпіону світу у важкій вазі Майклу Доуксу.
Дебютував у вересні 1976 року.
Виграв перші 11 боїв, із них 10 нокаутом
У квітні 1979 року в бою за титул WBC Континентальної Америки у важкій вазі Бербік зустрівся з Бернардо Меркадо. В аматорах Бербік переміг Меркадо, однак у їхній єдиній професійній зустрічі, Бербік програв нокаутом у першіму ж раунді, поймав жорсткий удар за 10 секунд до кінця раунду.
У травні 1979 року у бою за титул Чемпіона Канади у важкій вазі Бербік переміг технічним нокаутом у 7 раунді Графа Маклії.
У 1980 році Бербік зустрівся з Джоном Тейтом. Цей бій проходив у андеркарті поєдинку між Шугаром Реєм Леонардом і Роберто Дюраном. Бербік нокаував Тейта ударом, який прийшовся по задній частині голови і Тейт втратив свідомість. Ця перемога дозволила Бербіку вийти на титульний бій з Ларрі Голмсом.
У квітні 1981 року Бербік зустрівся з чемпіоном світу у важкій вазі по версії WBC Ларрі Холмсом. Фаворитом у цьому бою був Холмс (ставки на нього приймалися з розрахунку 50 до 1) Бербік виявив серйозний спротив Холмсу, ставши першим боксером, який протримався з Холмсом до кінця з моменту завоювання ним чемпіонського титулу. Тим не менше Холмс переміг одноголосним рішенням суддів.
У липні 1981 року Бербік зустрівся з Конроєм Нельсоном. На кону стояв титул чемпіона Канади і вакантний титул Чемпіона Британії і Британської Співдружності у важкій вазі. Бербік переміг нокаутом у 2 раунде..
У грудні 1981 року Бербік зустрівся з 39-літнім Мохаммедом Алі. Алі, незважаючи на успіхи у матеріальнім плані, знову вирішив вийти на ринг, але він був приголомшений тим, що ніхто з провідних боксерів не хоче з ним битись, а також, атлетичні комісії більшості штатів не збирались видавати йому ліцензію на бій через стан його здоров'я. Не дивлячись на всі перешкоди, Алі вдалось отримати дозвіл на бій на Багамах, з канадським бійцем важкої ваги Тревором Бербіком. Мохаммед виглядав набагато краще, ніж у бою з Холмсом, і навіть домінував у п'ятому раунді. Однак, не дивлячись на це, Алі програв одноголосним рішенням суддів у 10-раундовому поєдинку. Після цього поєдинку Мохаммед оголосив про завершення кар'єри і більше ніколи не виходив на професійний ринг.
У червні 1982 року переміг одноголосним рішенням суддів непереможного Грега Пейджа.
У жовтні 1982 року зустрівся з Ренальдо Снайпсом. У 1 раунді Снайпс відправив Бербіка у флеш-нокдаун. У ближньому бою Снайпс з мінімальною перевагою переміг одноголосним рішенням суддів.
У травні 1983 року зустрівся з колишнім чемпіоном у важкій вазі С Т Гордоном. Гордон переміг одноголосним рішенням суддів.
У вересні 1983 року зустрівся з Кеном Лакустой. Бербік переміг нокаутом у 10 раунді.
У вересні 1984 року зустрівся з Андорсом Ерні Барром. Бербік переміг нокаутом у 4 раунді.
У червні 1985 року у бою за титул чемпіона США по версії USBA Бербік переміг технічним нокаутом у 11 раунді Девіда Бея
У серпні 1985 року Тревор Бербік переміг одноголосним рішенням суддів непереможного Мітча Гріна.
У березні 1986 року Тревор Бербік зустрівся з непереможним чемпіоном світу у важкій вазі по версії WBC Пінклоном Томасом. Фаворитом у цьому поєдинку був Томас (ставки на нього приймалися з розрахунку 6,5 до 1). Бербік переміг одноголосним рішенням суддів .
У листопаді 1986 року Тревор Бербік вийшов на ринг проти Майка Тайсона. Цей бій отримав назву Судний день[en]. Бербік лише у лютому 1986 року завоював титул чемпіона і проводив тільки перший захист. У 1 раунді Бербік пішов з Тайсоном у відкритий бій, але пропустил кілька жорстких ударів і припинив атакувати. За 20 секунд до кінця раунду Тайсон пробив лівий боковой, Бербік з ледве втримався на ногах, на останніх секундах Бербік був на грані нокауту. Уже на перших секундах 2-го раунду Тайсон провів серію ударів, відправивши Бербіка у нокдаун, Бербік підвівся. За 40 секунд до кінця раунду Тайсон провів правий аперкот у щелепу, а потім ще лівим хуком потрапив у голову Бербіка. Бербік на момент прижався до Тайсону, а потім впав. Бербік двічі намагався встати, але щоразу втрачав рівновагу. З третьої спроби він підвівся, але його сильне хитало. Рефері зупинив бій. За цей бій Тайсон заробив 1,5 млн $, а Бербік 2,1 мільйона доларів. Після цього бою Тайсон встановив 2 світових рекорди, ставши самим молодим чемпіоном у важкій вазі і ставши першим боксером, чий удар змусив суперника підводитись і падати три рази підряд. Одночасно з ним рекорд встановив Кевін Руні (йому на той момент було 27 років), ставши наймолодшим тренером, який привів підопічного до чемпіонського титулу.
У жовтні 1987 року переміг технічним нокаутом у 3 раунді Лоренцо Бойда.
У червні 1988 року в ілюмінаторі IBF програв одноголосним рішенням суддів чемпіону США по версії USBA Карлу Вільямсу. Карл Вільямс перейшов у положення для можливого в суперважкій вазі пострілу у понеділок увечері, прийнявши одноголосне рішення у 12 раунді над минулим чемпіоном Тревором Бербіком. У Вільямса громоздились очки за ефективний лівий джеб впродовж його шляху до кривого рішення в «сірому» відбірковому бою по версії IBF у суперважкій вазі між двох кращих претендентів. Berbick, котрий був колишнім чемпіон WBC у суперважкій вазі набрав темп у середині бою, але Вільямс зумів прописати декілька ефективних ударів. У Вільямся стався розрив шкіри поруч з правим оком у 6-му турі, але поріз кровоточив нечасто і, здавалося, не турбував." — Ассошиейтид Прес неофіційний АП --система показників — 118—109 Вільямс .Вільямс втратив момент для проведення у 8-му раунді.
У лютому 1989 року програв одноголосним рішенням суддів Джеймсу Бастеру Дагласу.
У липні 1990 року переміг технічним нокаутом у 6 раунді Джеффа Сімса.
У березні 1994 року переміг одноголосним рішенням суддів Денні Воффорда.
У липні 1994 року переміг нокаутом у 4 раунді Пола Філлпса.
У вересні 1994 року переміг роздільним рішенням суддів непереможного Мелвіна Фостера.
У березні 1995 року у бою за титул WBC Континентальної Америки програв одноголосним рішенням суддів Джиммі Тандеру.
У серпні 1995 року переміг технічним нокаутом у 3 раунді Брюса Джонсона.
У квітні 1996 року переміг технічним нокаутом у 4 раунді Кена Сміта.
У вересні 1996 року переміг одноголосним рішенням суддів Луїса Монако.
У жовтні 1996 року Бербік зустрівся з непереможним американцем Хасимом Рахманом. Бербік вийшов на бій з явною перевагою. На початку 1-го раунду Рахман пробив довгий правий хук у голову. Бербік похитнувся. Рахман повторив цей ж удар у щелепу. Канадець рухнув на канвас. Він піднявся на рахунок 5.. Рахман зразу ж кинувся добивати. Він притиснув супротивника до канатів і провів кілька серій ударів у голову. Бербік був на грані нокауту, але зміг вистояти. Більшу частину першого раунду він простояв в блоку. Не дивлячись на односторонній дебютний раунд, бій у підсумку пройшов всю дистанцію. По закінченні поєдинку всі судді з великою перевагою віддали перемогу Хасиму Рахману. Це був останній бій Бербіка у США.[2].
У вересні 1997 року у бою за вакантний інтерконтинентальний титул IBO програв роздільним рішенням суддів Лайлу МакДаувелу.
У лютому 1999 року у бою за титул чемпіона Канади переміг технічним нокаутом у 12 раунді Сатклиффа Шейна.
У червні 1999 року Бербік переміг одноголосним рішенням суддів Айрена Барклиі.
У серпні 1999 року програв роздільним рішенням суддів Тоні Ларосу .
У травні 2000 року вдруге зустрівся з Сатклиффом Шейном. Бербік переміг одностайним рішенням суддів.
Згодом, комп'ютерна томографія показала кров'яний згусток у його мозок, і його позбавили ліцензії професійного боксера.
Бербік був пастором у моменті Чуда п'ятдесятницької церкви у Лас-Вегасі.
Бербік був кілька раз заарештований протягом всього свого життя і засуджений у штаті Флорида до 5 років позбавлення волі за сексуальний напад на няню його дітей у 1992 році. Він відсидів 15 місяців.. У 1997 році він порушив умови умовно-дострокового визволення і був депортований з США.
Широко відома ворожнеча Бербіка з Ларрі Холмсом, з котрим він боксував у 1981 році. Їхня ворожнеча завершилася публічною бійкою у 1991 році, котра була зафіксована на плівку. Холмс заліз на капот автомобіля і вскочив на Бербіка коли того вели у супроводі поліції.
Вийшов на пенсію у Флориді, щоб бути з своєю жінкою і чотирма дітьми (у нього було троє дітей з першою жінкою у Монреалі) і почав тренувати боксерів у залі Кенні Барретта у Тамарку, Флорида. Проблеми Бербіка з законом загострились. Він був знову був депортований з США 2 грудня 2002 року.
28 жовтня 2006 року Тревор Бербік був знайдений мертвим. Він був вбитий власним 20-річним племінником кількома ударами металевої труби по голові. За цей злочин його племінник Гарольд Бербік був засуджений до пожиттєвого строку з правом подачі апеляції на дострокове звільнення через 20 років..[3]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.