Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Роберто І (італ. Roberto I di Parma; 9 липня 1848 — 16 листопада 1907) — герцог Парми з 1854 до приєднання своїх володінь до П'ємонту y 1859; внаслідок чого йому залишився лише титул.
Роберт I Пармський | |
---|---|
італ. Roberto I Carlo Luigi Maria | |
![]() | |
Народився | 9 липня 1848[1][2][3] Флоренція, Італія |
Помер | 16 листопада 1907[1][2][3] (59 років) Лукка, Тоскана, Італія |
Поховання | Tenuta Realed |
Країна | ![]() |
Діяльність | аристократ |
Знання мов | італійська |
Титул | Князь Пармськийd |
Рід | Пармські Бурбони |
Батько | Карло III |
Мати | Марія-Луїза Бурбон-Франція |
Брати, сестри | Анрі де Бурбон-Пармаd, Маргарита Бурбон-Пармська і Аліса Бурбон-Пармська |
У шлюбі з | Марія Пія де Бурбонd і Марія Антонія Португальська |
Діти (24) | Марія-Луїза Бурбон-Пармська, Енріко Бурбон-Пармський, Джузепе Іd, Еліас Іd, Сикст Пармськийd, Хав'єр Бурбон-Пармськийd, Фелікс Люксембурзький[d], Рене Бурбон-Пармський, Ґаєтано Пармськийd, Беатрича Пармськаd, Луїджі Пармськийd, Марія Аделаїда Пармськаd, Зіта Бурбон-Пармська, Фердинандо Пармськийd, Луїза Марія Пармськаd[2], Марія Імаколата Пармськаd[2], Марія Тереза Пармськаd[2], Марія Пія Пармськаd[2], Анастасія Пармськаd[2], Авґусто Пармськийd[2], Франческа Пармськаd[2], Марія Антонія Пармськаd[2], Ізабела Пармськаd[2] і Генрієта Пармськаd[2] |
Нагороди | |
![]() | |
Народився в Флоренції, Роберто був сином Карла ІІІ герцога Парми та Марії Луїзи д'Артуа. Успадкував трон після смерті батька у 1854.
Йому було лише шість років, тому фактично трон дістався його матері Марії Луїзі, сестрі графа Шамбор. Графиня відразу звільняє де-яких активних помічників свого покійного чоловіка (Карла ІІІ), але була зраджена мацініанами у липні 1854 року, що призвело до жорстокої репресивної політики, яка закінчилася Другою війною за незалежність Італії.
Роберто був скинутий з престолу в 1859, у одинадцятирічному віці, коли, у розпалі Другої війни за незалежність Італії, його мати віддала перевагу втечі до Ломбардо-Венетського королівства (Regno Lombardo-Veneto), щоб дочекатися результатів воєнних дій. У результаті підписання мирного договору Віллафранка (1860), до Парми приєдналися королівство Сардинія і Тоскана. Таким чином, герцогство Парми стало одним з найбільших у королівстві Італія.
Після втрати трону, Роберто зі своєю сім'єю продовжують достатньо безбідне існування, користуючись фамільними багатствами. Подорожують приватними потягами до свого замку поблизу Відня, то до маєтку Пяноре в Тоскані, та до дивовижного замку Шамбор у Франції.
Помер у Віареджо в 1907.
У 1869, у вигнанні, одружується з принцесою Марією Пією Бурбон-Сицилійською (1849-1882), донькою короля Обох Сицилій Фердинанда ІІ. Марія Пія належала до королівської сім'ї Обох Сицилій, і, як і чоловік, походила з родини Бурбонів. Народила 12 дітей, померла під час пологів:
Після смерті першої дружини, Роберто І одружується в 1884 з португальською принцесою Марією Антонією. Вона також народила 12 дітей:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.