Міммо Полі (італ. Mimmo Poli; 11 квітня 1920 — 4 квітня 1986) — італійський кіноактор.
Міммо Полі | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Ім'я при народженні | італ. Domenico Poli[1] | |||
Народився | 1 червня 1922 Рим, Італія | |||
Помер | 4 квітня 1986 (63 роки) Рим, Італія | |||
Поховання | Кампо Верано | |||
Громадянство | ![]() ![]() | |||
Діяльність | кіноактор | |||
IMDb | nm0689060 | |||
| ||||
![]() | ||||
Доменіко Полі був одним із найвідоміших і найактивніших персонажів італійського кіно; за свою тридцятип'ятирічну кар'єру він міг похвалитися величезною фільмографією, знявшись у понад 200 фільмах. Він почав з юних років, виступаючи на сцені та декламуючи на римському діалекті.
У 1951 році він зіграв невелику роль у фільмі «Тото і король Риму» режисера Маріо Монічеллі. Відтоді він став дуже особливим обличчям, яке любили і Тото, і Федеріко Фелліні. Він з'являється скрізь, де потрібен бармен, докер, в'язень, починаючи з фільмів Моннецца і закінчуючи Бернардо Бертолуччі.
Серед найактуальніших фільмів: «Шинель» (1952) Альберто Латтуада; Тото в кольорі (1952) Стено; Станція Терміні (1953) Вітторіо Де Сіка; Beat the Devil Джон Х'юстон; «Ночі Кабірії» (1956) Федеріко Фелліні; Poveri ma belli (1956) Діно Різі; Arrangiatevi (1959) Мауро Болоньїні; Totò, Peppino e… la dolce vita (1961) Серджіо Корбуччі; Зрадник (1961) Роберто Росселліні. Він також знявся в багатьох фільмах Франко і Чіччіо. Його остання поява у фільмі була з I soliti ignoti vent'anni dopo (1985).
Через серйозні проблеми зі здоров'ям він був змушений залишити сцену в середині вісімдесятих. Помер від серцевого нападу 4 квітня 1986 року у віці 65 років.
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.