Мико́ла Семе́нович Ти́хонов (рос. Николай Семёнович Тихонов; 22 листопада (4 грудня за новим стилем) 1896, Петербург, Російська імперія — 8 лютого 1979, Москва, РРФСР) — російський письменник (поет, прозаїк, публіцист, перекладач). Герой Соціалістичної Праці (1966). Лауреат Сталінської премії (1942, 1949, 1952). Лауреат Ленінської премії (1970). Лауреат Шевченківської премії (1964). Депутат Верховної Ради СРСР 2—9-го скликань.
Тихонов Микола Семенович | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
рос. Николай Семёнович Тихонов | ||||||||||||||||
![]() | ||||||||||||||||
Народився | 22 листопада (4 грудня) 1896[1][2][3] Санкт-Петербург, Російська імперія[2] | |||||||||||||||
Помер | 8 лютого 1979[1][4][…] (82 роки) Москва, СРСР[2] | |||||||||||||||
Поховання | Новодівичий цвинтар | |||||||||||||||
Країна | ![]() ![]() ![]() | |||||||||||||||
Діяльність | письменник, поет, перекладач, політик | |||||||||||||||
Мова творів | російська | |||||||||||||||
Роки активності | з 1918 | |||||||||||||||
Членство | СП СРСР, Радянський комітет захисту мируd і Світова рада миру | |||||||||||||||
Учасник | німецько-радянська війна, Перша світова війна, Громадянська війна в Росії і радянсько-фінська війна | |||||||||||||||
Нагороди | ![]()
| |||||||||||||||
Премії |
| |||||||||||||||
| ||||||||||||||||
![]() | ||||||||||||||||
Біографія
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/6/67/%D0%9F%D0%B0%D0%BB%D0%B0%D1%86_%D0%BF%D0%B8%D1%81%D1%8C%D0%BC%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D1%96%D0%B2_-_%D0%A2%D0%B1%D1%96%D0%BB%D1%96%D1%81%D1%96_1934_%D1%80%D1%96%D0%BA.jpg/320px-%D0%9F%D0%B0%D0%BB%D0%B0%D1%86_%D0%BF%D0%B8%D1%81%D1%8C%D0%BC%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D1%96%D0%B2_-_%D0%A2%D0%B1%D1%96%D0%BB%D1%96%D1%81%D1%96_1934_%D1%80%D1%96%D0%BA.jpg)
Народився в родині ремісника-цирульника (перукаря) і кравчині. Спочатку навчався в початковій міській школі, потім — у торговельній школі, де також викладали комерційні науки, товарознавство, стенографію. У 1911 році покинув навчання (за словами поета, закінчив школу), щоб допомагати своїй незаможної сім'ї. Працював писарем в Головному морському господарському управлінні. У 1915 році був призваний до російської армії, де служив у гусарському полку. У 1918 році вступив в РСЧА (Робі́тничо-Селя́нська Черво́на А́рмія), в 1922 році був демобілізований.
Тихонов рано почав писати вірші. Перша публікація у 1918 році. У молодості поет був послідовником Гумільова, випробував також потужний вплив творчості Кіплінга. Перші збірки віршів («Орда» і «Брага») вийшли в 1922 році. Численні вірші в цих збірниках стали класикою жанру балади: «Балада про цвяхи», «Балада про синій пакет», «Дезертир». Ці книги викликали величезний інтерес читачів; протягом 20-х років Тихонов залишався одним з найпопулярніших радянських поетів.
На початку 1920-х належав до об'єднання літераторів «Серапіонові брати» (до групи входили Корній Чуковський, Микола Гумільов, Борис Ейхенбаум та інші).
З кінця 1920-х років поет багато їздив по країні, зокрема на Кавказ. Уважно вивчав життя та історію народів Кавказу. Займався перекладами грузинських, вірменських, дагестанських поетів.
Учасник радянсько-фінляндської війни 1939—1940 років. Очолював групу письменників при газеті «На варті Батьківщини». Під час Великої Вітчизняної війни працював у Політуправлінні Ленінградського фронту. Вірші цього періоду увійшли до книги «Вогняний рік» (1942), найвідоміший твір воєнних років — поема «Кіров з нами». У 1944—1946 роках — голова правління Спілки письменників СРСР, з 1953 року — секретар правління Спілки письменників СРСР.
У післявоєнний період Тихонов пише менше, що було пов'язано з значними громадськими навантаженнями. З 1949 року Тихонов був головою Радянського комітету захисту миру, в 1950 році став членом Бюро Всесвітньої ради миру. Побував у складі радянських делегацій в ряді країн Європи та Азії. У 1966 році Тихонову було присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці. Тихонов і Брежнєв — єдині, хто був нагороджений і Ленінською премією, і Міжнародною Ленінською премією «За зміцнення миру між народами».
Помер у Москві. Незадовго до смерті, виступаючи по радянському радіо, згадував про свого вчителя Гумільова (чиє ім'я було тоді під забороною) і цитував його вірші. Похований на Новодівочому кладовищі.
Переклади українською мовою
- М. Тіхонов. Вибране. Переклад за редакцією П. Тичини (М. Бажан, В. Бичко, С. Голованівський, І. Гончаренко, Л. Дмитерко, Є. Дроб'язко, Н. Забіла, М. Зісман[5], С. Крижанівський, А. Малишко, Т. Масенко, І. Муратов, М. Нагнибіда, І. Нехода, О. Новицький, М. Пригара, М. Рильський, В. Сосюра, М. Терещенко, П. Тичина, П. Усенко) — К: Держлітвидав України, 1946 — 156 с.
Примітки
Джерела
Посилання
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.