Валентина Павлівна Ковель ( 23 січня 1923, Петроград[2] — 15 листопада 1997, Санкт-Петербург) — російська радянська акторка театру і кіно. Народна артистка СРСР (1988).
Коротка інформація Ковель Валентина Павлівна, Народилася ...
Закрити
Валентина Ковель народилася 23 січня 1923 року (за іншими джерелами — 13 січня 1921 року[3][4]) в Петрограді (нині Санкт-Петербург).
У 1946 році закінчила акторський факультет Ленінградського театрального інституту (майстерня Н. Є. Серебрякова).
З 1946 року виступала на сцені Ленінградського театру драми ім. О. С. Пушкіна (нині Олександринський театр). У 1966 році разом з чоловіком, Володимиром Медведєвим була запрошена до Ленінградського академічного Великого драматичного театру імені М. Горького (БДТ) (нині — імені Г. О. Товстоногова). У цьому театрі служила до кінця життя. Серед найкращих ролей, зіграних на сцені БДТ — Естер в «Ціні» А. Міллера, Кабато в «Хануме» А. А. Цагарелі, Клара Цаханассьян у «Візиті старої дами» Ф. Дюрренматта.
В останні роки життя співпрацювала з Театром сатири на Василівському.
Померла 15 листопада 1997 року в Санкт-Петербурзі. Похована на Большеохтинському кладовищі поруч із чоловіком Вадимом Медведєвим.
Ролі в театрі
- 1967 — «Традиційний збір» В. С. Розова — Лідія Бєлова
- 1967 — "Правду! Нічого, крім правди! " Д. Н. Аль — Історичний персонаж
- 1968 — «Ціна» А. Міллера. Постановка Р. А. Сироти — Естер [6]
- 1969 — «Два театри» Е. Шанявського — Мати
- 1969 — «Король Генріх IV» В. Шекспіра — Уособлення поголоски
- 1971 — «Валентин і Валентина» М. М. Рощина. Постановка О. Г. Товстоногова — Мати Валентина
- 1971 — «Тоот, інші і майор» І. Еркеня — Маришка
- 1972 — «Ревізор» М. В. Гоголя. Постановка О. Г. Товстоногова — Пошльопкіна
- 1972 — «Ханума» О. А. Цагарелі, музика Гія Канчелі. Постановка О. Г. Товстоногова — Кабатов
- 1974 — «Минулого літа в Чулимську» О. В. Вампілова. Постановка О. Г. Товстоногова — Ганна Василівна
- 1974 — «Енергійні люди» В. М. Шукшина. Постановка О. Г. Товстоногова — Віра Сергіївна [7]
- 1974 — « Три мішки бур'янистої пшениці» В. Ф. Тендрякова. Постановка О. Г. Товстоногова — Манька '[6]
- 1975 — «Історія коня», інсценування М. Г. Розовського за повістю Л. М. Толстого «Холстомер», вірші Ю. Є. Ряшенцева. Постановка О. Г. Товстоногова — Вязопуріха; вона ж Матьє; вона ж Марі
- 1976 — «Молода господиня Ніскавуорі» Х. Вуолійокі — Юзі
- 1978 — «Піквікський клуб» Ч. Діккенса — Місіс Бардл
- 1979 — «Ми, що нижче підписалися» О. І. Гельмана — Віолетта Матвіївна Нуйкін
- 1979 — «Вплив гамма-променів на блідо-жовті нагідки» П. Зіндель — Беатріс
- 1980 — «Перечитуючи заново», постановка О. Г. Товстоногова — Ведуча
- 1983 — «Смерть Тарєлкіна», мюзикл О. Н. Колкера і В. М. Дреєра за п'єсою О. В. Сухово-Кобиліна. Постановка О. Г. Товстоногова — Брандахлістова
- 1983 — «Скорботні родичі» Б. Нушича — Сарка
- 1985 — «На всякого мудреця досить простоти» О. М. Островського. Постановка О. Г. Товстоногова — Манефа [6]
- 1986 — «Іван» А. Кудрявцева — Марія
- 1987 — «На дні» М. Горький — Квашня
- 1989 — «За чим підеш, то й знайдеш» О. М. Островського — Красавіна
- 1989 — «Візит старої дами» Ф. Дюрренматта. Постановка В. Є. Воробйова — Клер Цаханесян
- 1993 — «Сімейний портрет зі стороннім» С. Л. Лобозьорова. Постановка А. М. Максимов — Бабця
- 1993 — «Привиди» Е. де Філіппо — Кармела
- 1996 — «Фома» Ф. М. Достоєвського — Генеральша.
Театр Сатири на Василівському
- 1996 — «Метелик… Метелик», за п'єсою А. Ніколаї. Режисер Р. Г. Віктюк — Едда[8]
Телеспектаклі
- 1960 — «Третя патетична» — Клава, дружина Куманіна
- 1965 — «Життя Галілея»
- 1968 — «Принц Наполеон» — графиня Монтолон, колишня кохана Луї
- 1968 — «П'ять мільйонів» — мадам Бранден
- 1968 — «Гуморески Валентина Катаєва» (новела «Шубка») — дружина
- 1969 — «Правду! Нічого, крім правди!» — Катерина Костянтинівна Брешко-Брешковська, есерка в молодості
- 1970-е — «Гра уяви» — Конягіна
- 1972 — «Іван, третій син» — Баба Яга
- 1978 — «Ханума» — Кабато
- 1979 — «Вплив гамма-променів на блідо-жовті нагідки» — Бетті
- 1980 — «У поті лиця свого» — Безфамільна
- 1981 — «Мегре і людина на лавці» — мадам Жибон, господиня мебльованих кімнат
- 1985 — «Кримінальний талант» — Ганна Михайлівна Карпова, прибиральниця в НДІ
- 1986 — «БДТ тридцять років потому» — Брандахлистова (сцена з вистави «Смерть Тарєлкіна»)
- 1986 — «Піквікський клуб» (реж. Є. І. Макаров і Г. О. Товстоногов) — місіс Бардл
- 1989 — «Енергійні люди» — Віра Сергіївна Кузькіна
- 1989 — «Історія коня» — Матьє / Вязопуриха / Марія
- 1989 — «Смерть Тарєлкіна» — Брандахлистова
- 1991 — «Казка за казкою» — Канімура
Фільмографія
- 1957 — Дон Кіхот — жінка із заїжджого двору
- 1957 — Поруч з нами — офіціантка
- 1966 — У місті С. — дружина ревнивця на балу в клубі
- 1967 — Зелена карета — акторка Александринського театру
- 1970 — Салют, Маріє! — Галина Андріївна, подруга Махно
- 1971 — Жартуєте? (кіноальманах) (новела «Шуткуєте?») — тітка Тетяна, колгоспниця
- 1974 — Народжена революцією — Нюрка, сутенерка (3-я серія)
- 1975 — Прошу слова — Тетяна, секретарка Єлизавети Уварової
- 1976 — Веселі сновидіння, або Сміх і сльози — Каргана, дама пік
- 1981 — Тричі про кохання — Ганна Макарівна Лобанова, мати Василя
- 1982 — Магістраль — Тетяна Олексіївна, секретарка заступника начальника дороги
- 1983 — Серед білого дня… — мати Столярова
- 1984 — Прохіндіада, або Біг на місці — Маргарита, колега Любомудрова
- 1988 — Минуле повернути — покоївка Клари Скамбрічіо
- 1988 — Собаче серце — пацієнтка
- 1991 — Виплодок пекла — епізод
- 1991 — Мій найкращий друг генерал Василь, син Йосипа
- 1992 — Короткий подих кохання — Клавдія Михайлівна
- 1992 — Удачі вам, панове! — кадровичка
- 1994 — Рік собаки — бабуся Сергія
- 1994 — Колесо кохання — чаклунка Клара
- 1994 — Російська симфонія — Семенівна
Увічнення пам'яті
- 2008 — Насмішкувате щастя Валентини Ковель (документальний фільм)
Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 14. Киреев — Конго. — Москва: Большая Российская энциклопедия, 2009. — 751 с.: ил.: карт.
Уривок з цієї п'єси Валентина Ковель і Євген Лебедєв грали в одному з випусків програми «Вокруг смеха».
Минина Е. // Петербургский театральный журнал. — СПб, 1996. — № 11.