Loading AI tools
радянський естрадний і оперний співак (ліричний баритон), композитор З Вікіпедії, вільної енциклопедії
́Юрій Олекс́андрович Гул́яєв (рос. Юрий Александрович Гуляев; 9 серпня 1930, Тюмень, РРФСР, СРСР — 23 квітня 1986, Москва, СРСР) — радянський естрадний і оперний співак (ліричний баритон), композитор. Заслужений артист УРСР (1960). Народний артист УРСР (1965). Народний артист СРСР (1968).
Гуляєв Юрій Олександрович | |
---|---|
![]() | |
Основна інформація | |
Дата народження | 9 серпня 1930 |
Місце народження | Тюмень, Уральська область, РСФРР, СРСР |
Дата смерті | 23 квітня 1986 (55 років) |
Місце смерті | Москва, СРСР |
Причина смерті | серцева недостатність |
Поховання | Ваганьковське кладовище |
Громадянство | СРСР |
Національність | росіянин |
Професії | оперний співак, композитор, артист естради, баяніст |
Освіта | Уральська консерваторія (1954) |
Співацький голос | баритон |
Інструменти | баян і вокал[d] |
Жанри | опера і лірика |
Нагороди | |
![]() |
Навчався в музичній школі. У сьомому класі батько подарував йому дворядну гармоніку, під яку Гуляєв почав співати весь репертуар С. Лемешева, почутий по радіо та з платівок. В 1949 році після закінчення школи Гуляєв вступив до Свердловського медичного інституту, але, швидко усвідомивши помилку у виборі професії, перейшов до Уральської консерваторії імені М. П. Мусоргського у Свердловську (нині Єкатеринбург) на вокальний факультет, яку закінчив по класу Ф. І. Образцовської. До четвертого курсу співав тенором і тільки пізніше відкрився його прекрасний оксамитовий баритон. На п'ятому курсі (1953) був запрошений до Свердловського театру опери і балету.
Кар'єра оперного співака продовжувалась у Донецькому (1955—1960) і Київському оперних театрах (1960—1975), а з 1975 року і до кінця життя Гуляєв був солістом Великого театру у Москві. В його репертуарі партії: Щорс («Щорс» Лятошинського), Листницький («Тихий Дон» Дзержинського), Онєгін («Євгеній Онєгін» Чайковського), Фігаро («Севільський цирульник» Россіні), Граф ді Луна, Ренато («Трубадур», «Бал-маскарад» Верді), Ескаміліо («Кармен» Бізе), Роберт («Іоланта» Чайковського), Папагено («Чарівна флейта» Моцарта) та ін.
Помер від нападу астми 23 квітня 1986 року в Москві, похований на Ваганьківському цвинтарі.
Концертна діяльність Гуляєва розвивалась паралельно оперній. Ще з часу навчання в консерваторії, в перші повоєнні голодні роки багато студентів підробляли в концертах. Г. у супроводі баяна співав арії, пісні, романси. Естрада принесла йому широку популярність. Підкоряв його оксамитовий, теплий і багатий за тембром баритон, приваблювало відкрите красиве обличчя, чарівна посмішка. В його репертуарі народні пісні, російські романси («Вдоль по улице метелица метет», «Средь шумного бала», «Не лукавьте», «Не пробуждай воспоминаний»), закордонна класика (Шуман, Гріг) і сучасна пісня («Дивлюсь я на небо»), якій він віддавав багато сил.
27 травня 1962 року вперше виконав пісню «Як тебе не любити, Києве мій!», яка в листопаді 2014 року стала офіційним гімном міста Київ[1][2].
Гуляєв багато працював над кожною піснею, широко опираючись на досвід старшого покоління (зокрема, свого кумира Лемешева). Але традицію використовував творчо, створюючи свій унікальний світ пісні. В Україні він співробітничав з композитором І. Шамо.
З 1966 почалась творча дружба Гуляєва з О. Пахмутовою, цикл якої на вірші М. Добронравова «Созвездие Гагарина» («Сузір'я Гагаріна») став для нього справжнім сузір'ям, а пісня циклу «Знаете, каким он парнем был» назавжди стала візитною карткою співака, як і пісні «Русское поле», «На безымянной высоте».
Цілий цикл творів написав для нього М. Тарівердієв. Виконував Г. пісні Т. Хрєнникова, Г. Свиридова, Д. Шостаковича, Д. Кабалевського. Вимогливий до себе, тактовний з іншими, Г. тонко відчував різницю, працюючи з оркестром під керуванням Ю.Силантьєва, з Державним російським народним оркестром ім. М. Осипова чи під акомпанемент рояля (багато років його незмінною акомпаніаторкою була Р. Трохман).
Написав декілька десятків пісень, найбільше відомі «Воспоминания о полковом оркестре», «Желаю Вам» на вірші Р. Рождественського і цикл пісень на вірші С. Єсеніна («Под окошком месяц», «Дорогая, сядем рядом», «Хороша была Танюша»).
Співак багато гастролював у США, Канаді, Франції, Японії, Бельгії, на Кубі.
Він лауреат VII Всесвітнього фестивалю молоді і студентів у Відні (1959) та Державної премії СРСР (1975), Заслужений артист Української РСР (1960), Народний артист Української РСР (1965), Народний артист СРСР (1968).
На честь його пам'яті в Росії створено фестиваль-конкурс молодих оперних співаків ім. Юрія Гуляєва, що набув статусу державного. В Тюмені його ім'я носять вулиця і зал філармонії.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.