Loading AI tools
підвид ссавців З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Євразійський бурий ведмідь (Ursus arctos arctos) є одним із найпоширеніших підвидів бурого ведмедя і зустрічається на більшій частині Євразії. Його також називають європейським бурим ведмедем, звичайним бурим ведмедем, звичайним ведмедем і багатьма іншими назвами. Генетичне різноманіття сучасних бурих ведмедів (Ursus arctos) ретельно вивчається протягом багатьох років і географічно структуровано в п’ять основних кладів на основі аналізу мтДНК. [2]
Eurasian brown bear | |
---|---|
![]() | |
An adult female in Slovenia | |
Біологічна класифікація | |
Царство: | Тварини (Animalia) |
Тип: | Хордові (Chordata) |
Клада: | Синапсиди (Synapsida) |
Клас: | Ссавці (Mammalia) |
Ряд: | Хижі (Carnivora) |
Родина: | Ведмедеві (Ursidae) |
Рід: | Ведмідь (Ursus) |
Вид: | Brown bear (U. arctos) |
Підвид: | Eurasian brown bear (U. a. arctos) |
Триноміальна назва | |
Ursus arctos arctos | |
![]() |
Євразійський бурий ведмідь має коричневе хутро, яке переливається від жовтувато-коричневого до темно-коричневого, червоно-бурого і майже чорного в деяких випадках; також зафіксовано альбінізм. [3] Шерсть — щільна за різним ступенем, волосся може рости до 10 cm (3.9 in) довжини. Голова зазвичай досить кругла і має відносно невеликі круглі вуха, широкий череп і рот зі 42 зубами, такими як в хижаків. Має потужну кісткову структуру і великі лапи з кігтями, які можуть відростати до 10 cm (3.9 in) довжини. Вага відрізняється в залежності від місця проживання і пори року. Дорослий самець важить в середньому від 250 and 300 kilograms (550 and 660 lb) [4] і досягає максимальної ваги 481 kg (1,060 lb) і довжини майже у 2.5 m (8.2 ft). У самок вага зазвичай коливається від 150 до 250 kg (550 lb). [5] У дикій природі вони живуть від 20 до 30 років. [6]
Євразійських бурих ведмедів використовували в Стародавньому Римі для боїв на аренах. Найсильніші ведмеді, очевидно, походять з Каледонії та Далмації. [7]
У давнину євразійський бурий ведмідь був здебільшого м’ясоїдним, 80% його раціону складався з тваринного походження. Однак в міру того, як ареал його існування все більше зменшувався, частка м’яса в його раціоні також зменшувалася, аж до пізнього середньовіччя м’ясо становило лише 40% його раціону. Сьогодні м'ясо становить дещо більш як 10-15% раціону. [7] По можливості бурий ведмідь також харчується вівцями. [8]
На відміну від Північної Америки, де ведмеді вбивають в середньому дві людини на рік, у Скандинавії за останнє століття зареєстровано лише три напади ведмедів на людей з летальними результатами. [9] Однак наприкінці 2019 року бурі ведмеді вбили трьох чоловіків у Румунії трохи більше ніж за місяць. [10]
Найдавніші види походять з Чукутьєна, Китай приблизно 500 000 років тому. [11] З досліджень мтДНК відомо, що під час плейстоценового льодовикового періоду бурий ведмідь не міг вижити в Європі, за винятком трьох місць: Росії, Іспанії та Балкан. [12]
Сучасні дослідження [13] дозволили відстежити походження підвиду. Вид, до якого він належить, виник понад 500 000 років тому, і дослідники виявили, що євразійський бурий ведмідь виокремився приблизно 850 000 років тому, причому одна гілка базувалася в Західній Європі, а інша гілка в Росії, Східній Європі та Азії. [12] Досліджуючи мітохондріальну ДНК (мтДНК), дослідники виявили, що європейська родина розділилася на два клади — один на Піренейському півострові та Балканах, інший в Росії. [12] [14]
У Скандинавії є популяція, до якої входять ведмеді західної та східної ліній. [14] Аналізуючи мтДНК південної популяції, дослідники виявили, що вони, ймовірно, походять від популяцій у Піренеях на півдні Франції та Іспанії та Кантабрійських горах (Іспанія). Ведмеді з цих популяцій поширилися на південь Скандинавії після останнього льодовикового періоду. Популяції північних ведмедів походять від фінської /російської популяції. Ймовірно, їхні предки пережили льодовиковий період у вільних від льоду районах на захід від Уральських гір, а потім поширилися до Північної Європи. [12]
Колись бурих ведмедів можна було зустріти на більшій частині Євразії, на відміну від теперішньої ситуації, коли їхній ареал значно зменшився. Загальні середовища існування включали такі території, як пасовища, землі з рідкою рослинністю та водно-болотні угіддя.
Бурий ведмідь давно вимер на територіях Британських островів (принаймні 1500 років тому, можливо, навіть 3000 років тому), [15] [16] у Данії (приблизно 6500 років тому), [17] у Нідерландах (приблизно 1000 років тому, хоча пізніше поодинокі рідко прибували з Німеччини), [18] у Швейцарії (у 1904, хоча єдиний був помічений у 1923 році, а з 2005 року спостерігається збільшення кількості спостережень "мандрівників" з Італії), [19] [20] та Португалії (у 1843 році, хоча один випадок з Іспанії був зареєстрований у 2019 році). [21]
У всьому світі найбільша популяція знаходиться на схід від Уральського хребта, у великих сибірських лісах; бурі ведмеді також спостерігаються в меншій кількості в деяких частинах Центральної Азії.
Невеликі, але все ж значні популяції також можна відзначити в Албанії, Греції, Сербії та Чорногорії. [22] У 2005 році в Україні їх було близько 200; ці популяції є частиною двох окремих метапопуляцій: карпатської з понад 5000 особинами та динарсько-піндоської (балканської) з приблизно 3000 особинами.
За межами Європи та Росії/ СНД клади бурого ведмедя залишаються в невеликих, ізольованих і здебільшого під загрозою популяціях в Ірані, [23] Афганістані, Пакистані, частині північно-західної Індії та центрального Китаю, а також на острові Хоккайдо. в Японії. [24] [25]
Історичне походження ведмедів і враження, яке вони справили на людей, відображені в назвах кількох місцевостей (деякі відомі приклади включають Берлін, Берн, Медведниця, Отепя і Аю-Даг), а також особисті імена, наприклад, Сюн, Бернард, Артур, Урсула, Урс, Урсіцин, Орсоля, Бйорн, Недвед, Медведєв і Оцо.
Ведмеді цього підвиду дуже часто зустрічаються в казках і байках Європи, зокрема, казках Якоба і Вільгельма Грімм. Європейський бурий ведмідь колись був поширений у Німеччині та на територіях альпійських гір, таких як Північна Італія, Східна Франція та більша частина Швейцарії, і тому з’являється в казках на різних діалектах німецької мови.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.