Loading AI tools
штатівська зенітна керована ракета сімейства «Стандарт» З Вікіпедії, вільної енциклопедії
RIM-161 Standard Missile 3 (SM-3) — американська зенітна керована ракета класу «Стандарт» (англ. Standard Missile). Знаходиться на озброєнні ВМС США, встановлюється на крейсери та есмінці. Кінетична бойова частина має власний двигун. Наведення на ціль проводиться автоматично за допомогою матричної інфрачервоної головки самонаведення, що має високу роздільну здатність.
RIM-161 Standard Missile 3 | |
---|---|
![]() Запуск SM-3 з борту крейсера-носія керованої зброї USS Lake Erie (CG-70) | |
Тип | Протиракетна оборона |
Походження | ![]() |
Історія використання | |
Оператори | Військово-морські сили США Морські Сили Самооборони Японії |
Історія виробництва | |
Виробник | Raytheon, Aerojet |
Вартість одиниці | $9-24 мільйонів (2011)[1] $11.2 мільйонів (2014)[2] (Block IB) |
Характеристики | |
Вага | 1.5 т |
Довжина | 6.55 м |
Діаметр | 0.34 м для модифікації SM-3 Block I 0.53 м для модифікації SM-3 Block II |
Боєголовка | Lightweight Exo-Atmospheric Projectile (LEAP) kinetic warhead |
Розмах крил | 1.57 м |
Паливо | Stage 1: MK 72 Booster, solid-fuel, Aerojet Stage 2: MK 104 Dual Thrust Rocket Motor (DTRM), solid-fuel, Aerojet Stage 3: MK 136 Third Stage Rocket Motor (TSRM), solid-fuel, ATK Stage 4: Throttleable Divert and Attitude Control System (TDACS), [Aerojet] |
Операційна дальність | Block IA/B ~700 км Block IIA ~2500 км[3] |
Практична межа | Block IA/B ~500 км Block IIA ~1500 км[3] |
Швидкість | Block IA/B ~3 км/сек Block IIA ~4.5 км/сек[3] |
Система наведення | GPS/Інерціальна навігація/semi-active radar homing/passive LWIR seeker (KW) |
![]() |
Розроблена на базі RIM-156 Standard[4], ракета призначена для знищення повітряних цілей, в тому числі балістичних ракет та боєголовок на заатмосферних висотах. Дані про ціль ракета може отримувати від бойової інформаційно-керуючої системи «Іджіс».
Вартість ракети коливається в діапазоні 9-24 млн доларів[5]. Всього виробником, станом на 2012 рік, випущено більше 135 ракет[6]. Розміщення ракет SM-3 морського та наземного базування в північній та південній Європі планується завершити до 2020 року.
Ракета має триступеневу тандемну компоновку. Стартовий твердопаливний двигун Mk.72 виробництва компанії Aerojet (довжина 1,7 м, маса 700 кг, у тому числі 457 кг — паливо, 4 сопла), маршовий двохрежимний твердопаливний двигун Mk.104 (довжина 2,9 м, діаметр 0,35 м, маса 500 кг, з них 377 кг — паливо), та на третьому ступіні також твердопаливний двигун Mk.136 компанії ATK (час роботи двигуна 30 сек.), яка виводить кінетичний перехоплювач за межі атмосфери.
Кінетичний перехоплювач має власні двигуни для коригування польоту та матричну охолоджувальну інфрачервону ДБН. Цілі можуть виявлятися на дальностях до 300 км, а корекція траєкторії може становити до 3-5 км[7].
Ракета базується на бойових кораблях, оснащених системою AEGIS. Пошук та супровід цілей у верхніх шарах атмосфери і в космічному просторі забезпечує корабельний радар AN/SPY-1.
Виявивши ціль, радар AN/SPY-1 безперервно відстежує її, передаючи дані бойовій інформаційній системі AEGIS, яка дає команду на запуск ракети. Протиракета запускається за допомогою твердопаливного стартового прискорювача Aerojet Mk.72. Одразу ж після виходу з пускового блока ракета встановлює двосторонній канал цифрового зв'язку з кораблем-носієм та безперервно отримує від нього поправки по курсу. Поточне положення протиракети встановлюється з високою точністю за допомогою системи GPS.
Після завершення роботи прискорювача він відокремлюється, і починає діяти двохрежимний твердопаливний двигун другого ступеня Aerojet Mk.104. Двигун забезпечує підйом ракети через щільні шари атмосфери та вивід її на межу екзосфери. Протягом підйому ракета безперервно підтримує зв'язок з кораблем-носієм, який відстежує переміщення цілі і передає поправки до траєкторії польоту до ракети.
Після відокремлення другого ступеня, запускається двигун третього ступеня. Твердопаливний ATK Mk.136 працює короткими імпульсами, дозволяючи точно розрахувати та регулювати швидкість ракети. Двигун виводить протиракету на зустрічну траєкторію, та забезпечує набір достатньої швидкості для ураження цілі.
На кінцевій фазі польоту третій ступінь відокремлюється і екзоатмосферний малогабаритний перехоплювач (англ. Lightweight Exo-Atmospheric Projectile) починає самостійний пошук цілі за допомогою даних з корабля-носія та власної інфрачервоної головки самонаведення. Система космічного маневрування, розроблена «Aerojet», здійснює точне виведення перехоплювача на зустрічний курс. При зіткненні енергія удару перехоплювача становить 130 мегаджоулей, що еквівалентно детонації 31 кілограми тротилу та більш ніж достатньо для знищення будь-якої балістичної цілі.
11 грудня 2003 з есмінця USS Lake Erie була збита ціль на висоті 137 км при загальній швидкості зближення 3,7 км/сек, вся операція від виявлення до перехоплення зайняла 4 хвилини[8].
21 лютого 2008 ракета SM-3 була випущена з крейсера «Lake Erie» в Тихому океані та через три хвилини після старту поцілила розташований на висоті 247 кілометрів розвідувальний супутник USA-193, що рухався зі швидкістю 7580 м/с (27 300 км/г)[9][10][11].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.