Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Вулкан Са́ричева (також відомий як Пік Саричева[1]) — активний стратовулкан, типу сомма-везувій на острові Матуа Великої Курильської гряди; один з найактивніших вулканів Курильських островів. 1805 року І. Ф. Крузенштерн назвав його за прізвищем російського мореплавця та гідрографа Г. А. Саричева[2] . Адміністративно входить до складу Сахалінської області Росії.
Вулкан Саричева | |
![]() | |
Названо на честь | Гаврило Саричев |
---|---|
Континент | Азія |
Країна |
![]() |
Адміністративна одиниця | Сєверо-Курильський район |
У межах природно-географічного об'єкта | Матуа |
Висота над рівнем моря | 1496 м і 1446 м |
З матеріалу | Андезит |
Вулканічна обсерваторія | Institute of Volcanology and Seismologyd |
![]() |
Стратовулкан розташований на Далекому Сході Росії, в Сєверо-Курильському районі Сахалінської області. Він займає північний захід острова Матуа, розташованого на Курильських островах, між островами Рашуа на півдні та Райкоке на півночі.
Вулкан Саричева є стратовулканом із вершинним кратером. Його висота -1446 м.[3] Сильна фумарольна активність.
Центральний конус вулкана розташований усередині кальдери завширшки 3-3,5 км, яка відкрита з південного заходу. Свіжі лавові потоки андезито-базальтового складу течуть з усіх боків вулкана. Виверження вулкана були в 1760 р., 1878—1879 рр., 1923, 1928 (сильне), 1930 (сильне), 1946 (сильне), 1954, 1960, 1965, 1976 (сильне)[3][4][5][6]. Характер вивержень — як спокійна ефузія, так і вибухові процеси. Під час сильного виверження вулкана Саричева 1946 року пірокластичні потоки досягли моря.
Ранню стадію виверження 2009 року було зафіксовано 12 червня з борту Міжнародної космічної станції. Ударна хвиля розігнала хмари, і астронавти змогли зафільмувати еруптивну колону, увінчану хмарою-шапкою (ядерним грибом). Найбільша вулканічна діяльність відбувалася з 12 по 15 червня 2009 року. Вона виявлялася у сходженні пірокластичних потоків, пірокластичних хвилях, закінченні лавових потоків. Пірокластичні потоки досягли моря та у деяких місцях його берег відступив на 400 метрів. Ці потоки накрили сніжники у південно-східній частині вулкана, що викликало інтенсивне танення снігу і, як наслідок, схід лахарів . Виділено два лавові потоки, кожен довжиною понад 2 км і шириною понад 100 м[6]. Внаслідок цього виверження площа острова збільшилася на 1,5 км², а поверхня вулкана опустилася на 40 мм і зрушила на північ приблизно на 30 мм[7] . На площі до 30 км² загинула рослинність, зокрема, зарості вільшняку[6].
Виверженню було присвоєно Індекс вулканічної експлозивності 4, було викинуто приблизно 400 тис. м³ тефри.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.