Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Це́рква Шве́ції (швед. Svenska kyrkan) — найбільша протестантська деномінація в Швеції та найбільша лютеранська церква у Всесвітній лютеранській федерації, член Порво Співтовариства (англікансько-лютеранська унія). Парафіянами церкви є близько 6,4 млн або 67,5 % населення Швеції.[3] Однак, тільки 2 % відвідує богослужіння щотижня. До 2000 р. церква мала статус державної.
Церква Швеції | |
Герб | |
![]() | |
Дата створення / заснування | 1536 |
---|---|
![]() | |
Коротка назва | SK |
Засновник | Густав I Ваза |
Посада керівника організації | архієпископ Уппсалиd |
Голова | Ант'є Якелен |
Країна |
![]() |
Член у | Всесвітня лютеранська федерація[2] і Всесвітня рада церков |
Дочірня організація | Svenska Missionssällskapetd |
Розташування штаб-квартири | Уппсала |
Час/дата початку | 7 (17) березня 1593 |
Відокремилось від | католицька церква |
Кількість підписників у соціальних мережах | 18 024 |
Категорія мап на Вікісховищі | d |
Офіційний сайт(швед.) | |
![]() |
Назва «Церква Швеції» вперше з'явилася в законодавчому акті 1860 р. (у першому законі про незгодних). Ця назва була потрібна для того, щоб відрізняти Церкву Швеції від інших релігійних конфесій.
Церква Швеції — це:
Главою Церкви Швеції є архієпископ Уппсали. 15 жовтня 2013 церкву вперше очолила жінка — архієпископом обрано Антьє Якелен, що обійняла посаду в 2014.
Початок віровчення шведської церкви після реформації було закладено в 1536 під час правління короля Швеції Густава I Вази. На скликаному ним Синоді церкви у Швеції канонічне право Римо-католицької церкви було скасовано. Цей акт офіційно відділив церкву у Швеції від Папи Римського. У 1572 церква прийняла «Шведський церковний статут», в якому визначалася організаційна структура і характер самоврядної шведської церкви. Главою церкви відтепер став шведський король.
Офіційно шведська церква стала лютеранського віросповідання в 1593, коли Синод шведської церкви в Уппасалі прийняв Аугсбургське віросповідання, лютеранське віровчення було визнане обов'язковими для всього шведського королівства, а також видано було документ (лат. Confessio Fidei), згідно з яким були прийняті:
У 1686 Риксдаг прийняв «Книгу згоди», яка включає в себе також:
У XIX—XX століттях були офіційно затверджені різні церковні угоди, в основному спрямовані на екуменізм:
На практиці, тексти лютеранських віровчень відіграють другорядну ролю, натомість парафії спираються на лютеранські традиції, змішані з впливом інших християнських конфесій та різних церковних рухів, такі як «Низька церква», «Висока церква», Пієтизм («Стара церква») і Лестадіанство, які можуть бути встановлені на місцевому рівні, але не мають великого загальнонаціонального впливу. З XX століття Церква Швеції проголошує «ліберальне християнство» і захищає права людини.
Християнство прийшло до Швеції, як і в багато інших країн, через місіонерські чернечі ордени, моряків і торговців. Католицький чернець Ансгар вважається першим, хто прийшов з християнською проповіддю у Швецію в IX столітті. Так само вважається, що саме з його ініціативи перші християни у Швеції побудували першу церкву в місті Бірка на озері Меларен.
Важливою подією для християнства у Швеції було хрещення Улофа Шетконунга, який був першим християнським королем Швеції, ймовірно хрещений англійським місіонером. Його політика була спрямована на поширення християнства у Швеції. Місіонери проповідували християнство, будувалися католицькі монастирі, церкви в центрі поселень, як знак Божої присутності в світі. Завданнями церкви було не лише виховання людей в християнській вірі, але просвіта й охорона здоров'я. З часом церква стала в країні вельми могутньою силою, в тому числі найбагатшим землевласником: площа церковних володінь перевищувала загальну площу наділу землі, що належав шведським дворянам.
Реформація була проведена і в Фінляндії, коли була вона частиною королівства Швеції. Першим лютеранським єпископом в Фінляндії (в м. Або) став Мікаель Аґрікола, який склав перший буквар фінської мови і переклав фінською Новий Заповіт і частини Старого Заповіту Святого Письма.
З кінця XVII століття в країні став поширюватися пієтизм, позиції якого підсилилися після поразки Швеції в Північній війні.
Тим не менше на початку XIX століття в країні стали поширюватися рівайвелістський рух віри, в проповіді яких важливу роль стали грати парафіяльні священики або просто миряни. Одним з найбільш відомих проповідників того періоду став Карл Улоф Росеніус.
Церква Швеції розділена на тринадцять дієцезій (швед. stift). Дієцезія розділена на «контракти» (швед. kontrakt), які розділені на парафії (швед. församlingar). Один або кілька округів можуть разом сформувати більший прихід (швед. pastorat).
Представники Церкви Швеції не вважають гомосексуальність гріхом.
![]() |
Це незавершена стаття про Швецію. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.