Loading AI tools
радянська і українська майстриня народного декоративного розпису, Заслужений майстер народної творчості УРСР (1973). З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Пара́ска Петрі́вна Хома́, до шлюбу Процюк (10 листопада 1933, с. Чернятин, нині Городенківський район — 23 вересня 2016, с. Чернятин) — українська художниця, майстриня народного декоративного розпису. Членкиня Національної спілки художників України (1973), лауреатка Всеукраїнської премії імені Катерини Білокур, обласної премії ім. Ярослава Лукавецького. Заслужений майстер народної творчості УРСР (1973).
Хома Параска Петрівна | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Параска Хома зі своїми роботами | ||||
При народженні | Процюк Параска Петрівна | |||
Народження | 10 листопада 1933 с. Чернятин, нині Городенківський район, Івано-Франківська область | |||
Смерть | 23 вересня 2016 (82 роки) | |||
Чернятин (Коломийський район), Городенківський район, Івано-Франківська область, Україна | ||||
Національність | українка | |||
Країна | ![]() ![]() | |||
Жанр | декоративний розпис | |||
Діяльність | художниця | |||
Напрямок | народний примітивізм | |||
Член | Національна спілка художників України | |||
Нагороди | ||||
Сайт | paraskakhoma.com | |||
| ||||
Параска Процюк народилася 10 листопада 1933 року в селі Чернятин, нині Городенківського району Івано-Франківської області.
З 14-ти років працювала в колгоспній ланці.[1] Любила малювати з дитинства, але для суспільства її талант відкрився тільки у 1968 році, коли її син Ярослав, який вчився у Косівському училищі прикладного мистецтва, показав її малюнки своєму вчителеві, професійному художнику Юліану Савці. Того ж року за допомогою директора Львівської національної картинної галереї Бориса Возницького було організовано першу виставку творів Параски Хоми, що проходила у Львівській картинній галереї. Наступні виставки пройшли в музеї Т. Шевченка у Києві, в Івано-Франківському краєзнавчому музеї, в музеї етнографії та художнього промислу у Львові, в Українському фонді культури у Києві.
Останні три роки мисткиня життя майже не зводилася з ліжка, але все одно щодня малювала. Померла 23 вересня 2016 року вдома[2] після обіду. Похована поряд з чоловіком у рідному селі.[1] Похорони мали відбутися у неділю 25 вересня.[2]
Чоловік — Василь Дмитрович Хома (пом. лютий 2015), похований у Чернятині. Залишилось троє синів (Ярослав навчався у Косівському училищі прикладного мистецтва) (одна з невісток — Стефанія), дев'ятеро внуків, троє правнуків.[1]
Параска Хома працює в галузі декоративного розпису. У її картинах переважають квітково-рослинні композиції. Основні твори: «Жоржини» (1998), «Золоте літо» (1999), «Павичі» (1999), «Ясени» (1999).
Видано альбом кольорових репродукцій малюнків Хоми з текстом українською, російською, англійською, французькою, іспанською та німецькою мовами; автор В. Качкан (1983).
Картини художниці зберігаються в музеях Києва, Львова, Канева, Івано-Франківська, Снятина, Одеси, частина — в збірках Москви, Санкт-Петербурга, в приватних колекціях США, Канади, Польщі, Австралії.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.