Loading AI tools
німецький політик З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Франциска Ґіффай (нім. Franziska Giffey, транск. [ˈɡɪfaɪ̯], до шлюбу Süllke; нар. 3 травня 1978, Франкфурт-на-Одері) — німецька політична діячка (СДП), з 14 березня 2018 року до 19 травня 2021 року — міністр у справах сім'ї, людей похилого віку, жінок та молоді Німеччини у складі четвертого уряду Анґели Меркель, з 2015 до 2018 року — голова районної ради району Нойкельн у Берліні. З 21 грудня 2021 року — керівний бургомістр Берліну[5].
Франциска Ґіффай | |
---|---|
нім. Franziska Giffey | |
![]() Ґіффай 2021 року | |
Керівний бургомістр Берліну | |
Нині на посаді | |
На посаді з | 21 грудня 2021 |
Попередник | Міхаель Мюллер |
Федеральний міністр у справах сім'ї, людей похилого віку, жінок та молоді Німеччини | |
14 березня 2018 — 20 травня 2021 | |
Попередник | Катаріна Барлі |
Наступник | Крістіне Ламбрехт |
Лідер СДПН у Берліні із Раедом Салехом | |
Нині на посаді | |
На посаді з | 28 листопада 2020 |
Попередник | Міхаель Мюллер |
Мер Нейкольну[en] | |
15 квітня 2015 — 14 березня 2018 | |
Попередник | Гайнц Бушковський[en] |
Наступник | Мартін Гікель |
Член Палати депутатів Берліну від округу Нейкольн 6 | |
Нині на посаді | |
На посаді з | 4 листопада 2021 |
Попередник | Карін Корте |
Народилася | 3 травня 1978[1][2][3] (46 років) Франкфурт-на-Одері, НДР[1] |
Відома як | нехудожня письменниця, соціальна науковиця, політична діячка |
Місце роботи | Verwaltungsakademie Berlind і Otto-Suhr-Institutd |
Країна | Німеччина і НДР |
Alma mater | HU Berlin, Вільний університет Берліна (2009)[4] і Fachhochschule für Verwaltung und Rechtspflege Berlind (2001)[4] |
Політична партія | Соціал-демократична партія Німеччини[4] |
У шлюбі з | Karsten Giffeyd |
Нагороди | |
Підпис | ![]() |
franziska-giffey.de | |
Виросла зі своїм братом у селі Брізен у районі Одер-Шпре в НДР. Батько працював механіком,[6] а мати — бухгалтеркою. З 1988 до 1997 року Франциска була ученицею гімназії ім. сестер Шолль у Фюрстенвальде (Шпре). У гімназії вона на волонтерських засадах організувала шкільну бібліотеку та проводила там більшу частину свого вільного часу.[7]
1997 року склала випускні іспити у гімназії ім. сестер Шолль, отримавши середній бал 1,5, та розпочала навчання в Гумбольдтському університеті Берліна на педагогічному факультеті за фахом «англійська та французька мова». Та після другого семесту, літом 1998 року, була змушена перервати навчання у зв'язку з виникненням дисфонії — порушення голосу через послаблення м'язів гортані. Лікарі наполегливо радили їй відмовитися від навчання на вчительки.[8] Зважаючи на проблеми з голосом, Ґіффай вирішила вивчати адміністративне право у Вищій школі адміністративного та юридичного управління (FHVR) у Берліні. 2001 року вона здобула диплом із адміністративного менеджменту.
Під час навчання 2000 року провела кілька місяців в офісі районної ради Льюїшама у Лондоні, співпрацюючи з Дейвом Салліваном (Лейбористська партія).[9] Після закінчення навчання спочатку працювала в Берліні в офісі районного голови району Трептов-Кепеніка — Клауса Ульбріхта (СДП), де вона була співробітницею до 2002 року. Крім своєї професійної діяльності в місцевому уряді в Берліні вона закінчила навчання за напрямком «Європейський управлінський менеджмент» у FHVR, де навчалася з 2003 до 2005 року. 2005 року отримала науковий ступінь магістра. У межах цього навчання, 2003 року, вона працювала в Представництві Берліну в Європейському Союзі в Брюсселі, а 2005 року в Парламентській асамблеї Ради Європи в Страсбурзі. У 2004—2009 роках також працювала доценткою в різних академіях та інститутах, у тому числі в Управлінській академії Берліна, Європейській школі управління в Берліні та Академії dbb.[9][10]
З 2002 до 2010 року була європейською комісаркою берлінського району Нойкельн. З 2005 до 2010 року вона працювала над докторантурою за напрямком «політологія» у Вільному університеті Берліна. Написала дисертацію на тему «Шлях Європи до громадян — політика Європейської комісії зі залучення громадянського суспільства».[11] 2010 року отримала ступінь доктора політології (Dr. rer. pol.) у Вільному університеті Берліна.[9]
2008 року одружилася з лікарем-ветеринаром Карстеном Ґіффаєм.[12] Проживає з ним у Берліні, 2009 року народила сина.[13][8]
У 29-річному віці Франциска вступила до СДП, працюючи в берлінських комунальних органах. Після вступу в партію, з 2007 року вона була відповідальною за партійну казну в регіональній раді правління партії.[8][9] 2014 року очолила регіональну раду правління та була на цій посаді до 2018 року.[14][15]
З 1 вересня 2010 року Франциска Ґіффай перебуває у відпустці як муніципальна чиновниця землі Берлін.
З 2010 до 2015 року Ґіффай була радницею районної ради Нойкельна у Берліні з питань освіти, школи, культури та спорту.
2015 року на зібранні районних депутатів берлінського району Нойкельн Ґіффай була обрана головою районної ради, після того як її кандидатура довгий час висвітлювалася в медіа як можлива заміна Гайнцу Бушковському (СДП).[8][16][17][18] Бувши районною головою, вона також очолювала фінансово-економічний відділ[19] та була почесною головою правління фонду замку Бріц.
14 березня 2018 року Франциску Ґіффай номінували на посаду міністра у справах сім'ї, людей похилого віку, жінок та молоді Німеччини у складі четвертого уряду Анґели Меркель.[20] Мартін Гікель став її наступником на посаді голови районної ради Нойкельну.[21]
У квітні 2018 року в інтерв'ю ЗМІ Ґіффай оголосила про розгляд законопроєкту про дитячі садки, так званий «Gute-Kita-Gesetz», який мав на меті допомогти землям Німеччини покращити якість догляду за дітьми. Серед іншого, проєкт передбачав звільнення від плати, зміни умов по догляду та забезпечення мовного розвитку дітей. Закон наголошував на необхідності покращення підготовки, умов праці та оплати вихователів. Також наголошувалось, що нестача кадрів у цій сфері не може бути легко вирішена шляхом імміграції.[22]
У вересні 2020 року Франциска Ґіффай була номінована від СДП на вибори до Палати депутатів Берліну 2021 року від виборчого округу Нойкельн 6.[23]
У лютому 2019 року стало відомо, що дисертація Франциски Ґіффай, яку вона написала під науковим керівництвом Тані Берцель у Вільному університеті Берліна, перевіряється через підозру на плагіат.[24] Ґіффай сама подала свою дисертацію на перевірку, після того як програма «VroniPlag Wiki» виявила 119 можливих плагіатів.[25]
У серпні 2019 року Ґіффай повідомила правління партії СДП, що вона відмовиться від міністерського крісла, якщо Вільний університет Берліна відкличе її докторський ступінь. З цієї причини вона не висувала свою кандидатуру на посаду голови партії 2019 року.[26]
У середині листопада 2020 року Ґіффай заявила, що вона відмовляється використовувати свій докторський титул в майбутньому, але залишається на посаді федерального міністра і буде висувати свою кандидатуру на посаду голови СПД у Берліні.[8][27] Університет заявив, що проведе наступну перевірку її докторської дисертації, у зв'язку з тим, що в попередній перевірці 2019 року припустились помилок. Відповідно до повідомлення газети «Die Zeit», у комісії перебували тільки науковці, які мали зв'язок з науковою керівницею Ґіффай.[28] Наступну перевірку докторської роботи мали завершити до лютого 2021 року.[29]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.