Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Фергусоніт — мінерал підкласу складних оксидів, танталоніобат ітрію і лантаноїдів.
Фергусоніт | |
---|---|
![]() | |
Ідентифікація | |
Колір риси | коричневий |
Інші характеристики | |
Названо на честь | Роберт Фергюсонd |
![]() |
Названий 1826 року Вільгельмом Гайдінгером на честь британского політика та геолога Роберта Фергусона[en][1].
Синоніми — брагіт, тирит (тіріт), сипіліт, фергюсоніт.
Хімічна формула: (Y, TR) [(Nb, Ta)О4].
За «Fleischer's Glossary» (2004):
Вміст Nb2O5 досягає 51,5 %; сума оксидів ітрію і важких лантаноїдів 32,5-51,5 %. Різновид ризерит містить 6,0-7,8 % TiO2. Танталовий аналог Ф. — форманіт (47,5-55,5 % Ta2О5). При заміні ітрієвих земель церієвими Ф. переходить у рідкісний церофергусоніт (броценіт). Домішки: ThO2 (до 6,8 %) і UO2 (1-4 %).
Сингонія тетрагональна. Тетрагонально-дипірамідальний вид. Кристалічна структура близька до шеєліту. Форми виділення — довгопризматичні і голчаті, бочкоподібні і дипірамідальні кристали розміром до 2 см. Спайність відсутня. Густина 4,18-6,03. Тв. 5,0-6,5. Колір від жовтого і кремового до темно-бурого і чорного. Блиск смоляний або алмазний. Злам раковистий. Крихкий. Полігенний мінерал.
Присутній у рідкіснометалічних гранітах і альбітитах нефелінових сієнітів. Найбільш характерний для урано-рідкісноземельних пегматитів, де асоціює з гадолінітом, ортитом, монацитом. У значних скупченнях являє промисловий інтерес г.ч. як джерело ітрію. Знахідки: Арендаль, Гундголмен (Норвегія), Рісьор, Іттербі (Швеція), ФІнляндія, р-н Юліанегоба (Ґренландія), Морогоро (Танзанія), Бікіта (Зімбабве), шт. Техас (США), Урал (РФ), Приазов'я (Україна).
Розрізняють: