Ця стаття про картину Йоганна Цоффані. Про залу у «Галереї Уффіці» див. Трибуна Уффіці.
Влітку 1772 року Цоффані виїхав з Лондона до Флоренції з дорученням від королеви Шарлотти написати «Флорентійську Галерею». Відоме, що ані королева, ані її чоловік Георг III ніколи не були в Італії. У Флоренції зустрів Цоффані англійський аристократ Фелтон Гервей, який мав багату колекцію витворів мистецтва і був помітною особою у світі живопису[1]. Цоффані працював над картиною іще наприкінці 1777, повернувшись до Англії лише у 1779 році[2]. Гервей помер задовго до завершення картини, у 1773 році[1]. За картину художнику було заплачено 300 фунтів[2].
Цоффані вільно розташував скарби «Трибуни» на своїй картині, а також додав неї інші витвори зібрання Медічі. Заручившись протегуванням графа Джорджа Каупера і сера Горація Манна, він міг писати прямо у «Галереї» сім відсутніх у ній картин (у тому числі «Мадонну делла Седія» Рафаеля): їх спеціально доставили туди з Палаццо Пітті. На подяку художник включив у картину зображення Каупера: він дивиться на своє недавнє придбання— «Велику Мадонну» роботи Рафаеля[3], яку держить у руках сам Цоффані.
Картина «Самосська Сивіла», зображена на підлозі без рами, придбана для колекції Медічі 1777 року— це студійна копія додатку до «Лівійської Сивіли» Гверчіно, яку незадовго доти купив Георг ІІІ.
Йоганн ЦоффаніТрибуна Уффіці. Щоб дізнатися про експонат чи особу, наведіть туди курсор для спливного коментаря. Зображення деяких експонатів містять гіперпосилання на відповідні статті для докладнішої інформації
Нерозбірна картина (видно лише золоту раму за чоловіком у червоному біля самого краю праворуч)
Нижня частина картини
Рафаель «Велика Мадонна Каупера» (Національна галерея мистецтв, Вашингтон). Зображена у руках самого Цоффані: він придбав «Мадонну» для графа Каупера якраз цього часу.
Давньоримська скульптура зі зібрання Медічі наразі виставлена у головних коридорах «Галереї Уффіці», у «Трибуні» знаходяться лише погруддя і невеликі статуетки, а також знаменита статуя «Венери Медічі». Зображені витвори мистецтва піддаються ідентифікації: більша частина їх зараз перебуває в таких музеях Флоренції, як Національний археологічний музей Флоренції, Вілла Корсіні а Кастелло, Музей Барджелло та ін.
На полицях
(зліва направо)
Погруддя жінки (?)
Погруддя римського імператора (?)
Погруддя Геракла (?)
Погруддя чоловіка (?)
Давньоримське погруддя представника династії Юліїв-Клавдіїв (Вілла Корсіні а Кастелло, Флоренція)
Погруддя Деметри (?)
Погруддя жінки (?)
Артеміда Ефесська, ІІ ст. н.е. (Вілла Корсіні а Кастелло)
Етрусський осуарій, здогадно, з Вольтерри (під «Венерою Урбінською»)
Більшість осіб, зображених на картині— дипломатів, художників, любителів мистецтва вдається ідентифікувати. Цей факт уможливлює розглядати її як неформальний груповий портрет або «конверсейшн-піс», популярний у XVIIIст., а також як зображення «кабінету курйозів». Втім, включення у картину такої кількості впізнаваних людей спричинило й неприхильні відгуки від оборонців художника. На думку Горація Волпола, вона «заповнена зграєю хлопців-подорожан, яких ніхто не знає і не цікавиться ними»[4].