Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Микола Павлович Сєверов (18 лютого (2 березня) 1887, Тифліс — 21 лютого 1957, Київ) — радянський архітектор, педагог, дослідник в галузі древньогрузинської архітектури, почесний член Академії будівництва і архітектури СРСР (з 1939 року), дійсний член Академії будівництва і архітектури УРСР (1948–1955 роки; 1952–1954 — віце-президент).
Микола Павлович Сєверов | |
---|---|
![]() | |
Народження | 18 лютого (2 березня) 1887 |
Смерть | 21 лютого 1957 (69 років) |
Поховання | Державний історико-меморіальний Лук'янівський заповідник |
Країна | Російська імперія, СРСР |
Навчання | Інститут цивільних інженерівd (1915) |
Діяльність | архітектор |
Праця в містах | Тбілісі |
Заклад | Тбіліська академія мистецтв |
Нагороди | ![]() |
Автограф | ![]() |
Народився 18 лютого (2 березня) 1887 року в Тифлісі в родині вчителя німецької мови реального училища. По закінченню Владикавказького реального училища в 1904 році переїхав до Санкт-Петербурга. Тут навчався один рік малюванню та акварелі в Центральному училищі Штиглиця, а в 1905 році витримав конкурсний екзамен до Інституту цивільних інженерів. Під час навчання з 1907 до 1910 року працював помічником в майстерні архітектора Є. Шреттера, а з 1910 року — співробітником академіка О. Дмитрова. Разом з ним брав участь в проектуванні будинку Управління Південних залізничних доріг, а в 1911–1912 роках здійснював у Харкові нагляд за будівництвом цієї, дуже важливої для того часу будівлі. Тоді ж зробив свій перший самостійний проект, здійснений в натурі вокзал Феодосії.
По закінченні інституту в 1915 році був мобілізований в діючу армію, звідки повернувся в Тбілісі лише після революції. Тут розгорнулась його діяльність як зодчого, вченого і педагога. В 1921–1932 роках — працював в Комітеті державних споруд; в 1932–1942 роках — начальник проектного відділу акціонерного товариства «Грузкурортбуд»; в 1942–1948 роках — завідувач відділом Інституту історії грузинського мистецтва Грузинської академії наук.
У 1935–1948 роках — голова Спілки архітекторів Грузинської РСР, з 1948 року у Києві. З 1948 року — академік-секретар Академії архітектури УРСР, з лютого 1952 року — віцепрезидент і член Президії Академії архітектури УРСР. Брав участь у повоєнній забудові та реконструкції міста. За його участю був спроектований та збудований перший в Україні крупнопанельний будинок заводського виробництва.
Член КПРС з 1954 року. Нагороджений орденом Трудового Червоного Прапора.
Помер 21 лютого 1957 року. Похований в Києві на Лук'янівському цвинтарі (ділянка № 17, ряд 6, місце 1). Могила — стела з чорного граніту.
Педагогічну роботу розпочав у 1922 році на архітектурному факультеті Тбіліської академії мистецтв. Професор з 1922 року, в 1945–1948 роках — декан.
У 1948–1956 роках — професор Київського інженерно-будівельного та Київського художнього інститутів.
Сєверову належить розробка близько 60 проектів, з яких виконано більше 25, серед них санаторії і будинки відпочинку в Боржомі, Зеленому Мисі, Гаграх, Цхалтубо. Автор проектів:
В його будівлях вдало використовувалися мотиви національної архітектурної спадщини.
Велике значення для дослідження грузинської архітектури мали обміри і дослідження архітектурних пам'ятників, які проводилися Сєверовим протягом багатьох років. Зібраний ним матеріал дозволив зробити важливі історичні узагальнення в роботах:
Із обміряних Сєверовим пам'ятників найважливішими є:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.