Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Населення Колумбії. Чисельність населення країни 2015 року становила 46,736 млн осіб (30-те місце у світі)[1]. Чисельність колумбійців стабільно збільшується, народжуваність 2015 року становила 6,47 ‰ (114-те місце у світі), смертність — 5,4 ‰ (177-ме місце у світі), природний приріст — 1,04 % (115-те місце у світі) .
Населення Колумбії ![]() | |
---|---|
![]() Ріст чисельності населення країни | |
Чисельність | 46,736 млн осіб |
Густота | 43,5 особи/км² |
Коефіцієнт міграції | 0,64 ‰ |
Природний приріст | ▲1,04 % |
Народжуваність | 6,47 ‰ |
Фертильність | 2,04 дітей на 1 жінку |
Смертність | 5,4 ‰ |
Смертність немовлят | 14,58 ‰ |
• до 14 років | 24,94 % |
• 15–64 років | 68,13 % |
• старіші за 65 років | 6,93 % |
Середня тривалість життя | 75,48 року |
• чоловіків | 72,34 року |
• жінок | 78,8 року |
загалом | 0,98 чол./жін. |
при народженні | 1,06 чол./жін. |
до 15 років | 1,05 чол./жін. |
15–64 років | 0,95 чол./жін. |
після 65 років | 0,72 чол./жін. |
Нація | колумбійці |
Офіційна | іспанська |
Народжуваність в Колумбії, станом на 2015 рік, дорівнює 16,47 ‰ (114-те місце у світі)[1]. Коефіцієнт потенційної народжуваності 2015 року становив 2,04 дитини на одну жінку (117-те місце у світі)[1]. Рівень застосування контрацепції 79,1 % (станом на 2010 рік)[1]. Середній вік матері при народженні першої дитини становив 21,4 року, медіанний вік для жінок — 25-29 років (оцінка на 2010 рік)[1].
Смертність в Колумбії 2015 року становила 5,4 ‰ (177-ме місце у світі)[1].
Природний приріст населення в країні 2015 року становив 1,04 % (115-те місце у світі)[1].
Середній вік населення Колумбії становить 29,6 року (119-те місце у світі): для чоловіків — 28,7, для жінок — 30,6 року[1]. Очікувана середня тривалість життя 2015 року становила 75,48 року (98-ме місце у світі), для чоловіків — 72,34 року, для жінок — 78,8 року[1].
Вікова структура населення Колумбії, станом на 2015 рік, мала такий вигляд:
Коефіцієнт шлюбності, тобто кількість шлюбів на 1 тис. осіб за календарний рік, дорівнює 2,3; коефіцієнт розлучуваності — 0,2; індекс розлучуваності, тобто відношення шлюбів до розлучень за календарний рік — 9 (дані за 2007 рік)[2][3].
Густота населення країни 2015 року становила 43,5 особи/км² (172-ге місце у світі)[1]. Більшість населення мешкає у великих містах, що простягнулись долинами між гірськими хребтами Анд з півночі на південь та у сільськогосподарських районах півночі і заходу. Великі масиву льяносу на півдні і сході (близько 60 % території) малонаселені.
Колумбія високоурбанізована країна. Рівень урбанізованості становить 76,4 % населення країни (станом на 2015 рік), темпи зростання частки міського населення — 1,66 % (оцінка тренду за 2010—2015 роки)[1].
Головні міста держави: Боґота (столиця) — 9,765 млн осіб, Медельїн — 3,911 млн осіб, Калі — 2,646 млн осіб, Барранкілья — 1,991 млн осіб, Букараманґа — 1,215 млн осіб, Картахена — 1,092 млн осіб (дані за 2015 рік)[1].
Річний рівень еміграції 2015 року становив 0,64 ‰ (141-ше місце у світі)[1]. Цей показник не враховує різниці між законними і незаконними мігрантами, між біженцями, трудовими мігрантами та іншими.
У країні налічується 6,3 млн внутрішньо переміщених осіб через тривале збройне протистояння між урядом і наркокартелем з 1985 року. Кожного року ця цифра зростає на 300 тис. осіб[1].
У країні перебуває 12 осіб без громадянства[1].
Колумбія є членом Міжнародної організації з міграції (IOM)[4].
Головні етноси країни: метиси й білі — 84,2 %, афро-колумбійці (мулати, райцал і паленкеро) — 10,4 %, індіанці — 3,4 %, цигани й інші — 2,1 % населення (оціночні дані за 2005 рік)[1].
Головні релігії й вірування, які сповідує, і конфесії та церковні організації, до яких відносить себе населення країни: римо-католицтво — 90 %, інші — 10 % (станом на 2015 рік)[1].
Рівень письменності 2015 року становив 94,7 % дорослого населення (віком від 15 років): 94,6 % — серед чоловіків, 94,8 % — серед жінок[1]. Державні витрати на освіту становлять 4,7 % ВВП країни, станом на 2014 рік (95-те місце у світі)[1]. Середня тривалість освіти становить 14 років, для хлопців — до 14 років, для дівчат — до 15 років (станом на 2014 рік).
Забезпеченість лікарями в країні на рівні 1,47 лікаря на 1000 мешканців (станом на 2010 рік)[1]. ; забезпеченість лікарняними ліжками в стаціонарах — 1,5 ліжка на 1000 мешканців (станом на 2012 рік)[1]. Загальні витрати на охорону здоров'я 2014 року становили 7,2 % ВВП країни (85-те місце у світі)[1].
Смертність немовлят до 1 року, станом на 2015 рік, становила 14,58 ‰ (106-те місце у світі); хлопчиків — 17,68 ‰, дівчаток — 11,3 ‰[1]. Рівень материнської смертності 2015 року становив 64 випадків на 100 тис. народжень (80-те місце у світі)[1].
Колумбія входить до складу ряду міжнародних організацій: Міжнародного руху (ICRM) і Міжнародної федерації товариств Червоного Хреста і Червоного Півмісяця (IFRCS), Дитячого фонду ООН (UNISEF), Всесвітньої організації охорони здоров'я (WHO).
Потенційний рівень зараження інфекційними хворобами в країні високий. Найпоширеніші інфекційні захворювання: діарея, гарячка денге, малярія, жовта гарячка. Станом на серпень 2016 року в країні були зареєстровані випадки зараження вірусом Зіка через укуси комарів Aedes, переливання крові, статевим шляхом, під час вагітності[1].
2014 року було зареєстровано 124,4 тис. хворих на СНІД (38-ме місце в світі), це 0,4 % населення в репродуктивному віці 15—49 років (76-те місце у світі)[1]. Смертність 2014 року від цієї хвороби становила 4,7 тис. осіб (32-ге місце у світі)[1].
Частка дорослого населення з високим індексом маси тіла 2014 року становила 20,7 % (112-те місце у світі); частка дітей віком до 5 років зі зниженою масою тіла становила 3,4 % (оцінка на 2010 рік)[1]. Ця статистика показує як власне стан харчування, так і наявну/гіпотетичну поширеність різних захворювань.
Доступ до облаштованих джерел питної води 2015 року мало 96,8 % населення в містах і 73,8 % в сільській місцевості; загалом 91,4 % населення країни[1]. Відсоток забезпеченості населення доступом до облаштованого водовідведення (каналізація, септик): в містах — 85,2 %, в сільській місцевості — 67,9 %, загалом по країні — 81,1 % (станом на 2015 рік)[1]. Споживання прісної води, станом на 2010 рік, дорівнює 12,65 км³ на рік, або 308 тонни на одного мешканця на рік: з яких 55 % припадає на побутові, 4 % — на промислові, 41 % — на сільськогосподарські потреби[1].
Співвідношення осіб, що в економічному плані залежать від інших, до осіб працездатного віку (15—64 роки) загалом становить 45,6 % (станом на 2015 рік): частка дітей — 35,4 %; частка осіб похилого віку — 10,2 %, або 9,8 потенційно працездатного на 1 пенсіонера[1]. Загалом дані показники характеризують рівень затребуваності державної допомоги в секторах освіти, охорони здоров'я і пенсійного забезпечення, відповідно. За межею бідності 2015 року перебувало 27,8 % населення країни[1]. Розподіл доходів домогосподарств у країні має такий вигляд: нижній дециль — 1,1 %, верхній дециль — 42 % (станом на 2012 рік)[1].
Станом на 2013 рік, в країні 1,2 млн осіб не має доступу до електромереж; 97 % населення має доступ, в містах цей показник дорівнює 100 %, у сільській місцевості — 88 %[1]. Рівень проникнення інтернет-технологій високий. Станом на липень 2015 року в країні налічувалось 26,128 млн унікальних інтернет-користувачів (25-те місце у світі), що становило 55,9 % загальної кількості населення країни[1].
Загальні трудові ресурси 2015 року становили 24,34 млн осіб (28-ме місце у світі)[1]. Зайнятість економічно активного населення у господарстві країни розподіляється таким чином: аграрне, лісове і рибне господарства — 17 %; промисловість і будівництво — 21 %; сфера послуг — 62 % (станом на 2011 рік)[1]. 988,36 тис. дітей у віці від 5 до 17 років (9 % загальної кількості) 2009 року були залучені до дитячої праці[1]. Безробіття 2015 року дорівнювало 8,9 % працездатного населення, 2014 року — 9,1 % (106-те місце у світі); , серед молоді у віці 15—24 років ця частка становила 18,7 %, серед юнаків — 14,6 %, серед дівчат — 24,3 % (50-те місце у світі)[1].
Великий виробник опійного маку (1,1 тис. га 2009 року) і марихуани; найбільший світовий виробник кокаїну, 83 тис. га плантацій коки 2011 року (потенційно 195 тонн чистого кокаїну на рік), що на 17 % менше ніж 2010 року. Колумбійський героїн постачається на ринок США. Уряд Колумбії веде відкриту збройну війну з наркомафією, у цьому йому надає підтримку уряд США. 2012 року було оброблено 100 тис. га плантацій коки дефоліантами з повітря і 30 тис. винищено з землі. Значна частина відмивання грошей від наркотрафіку проводиться через конвертаційні центри песо (оцінка ситуації 2013 року)[1].
Згідно зі щорічною доповіддю про торгівлю людьми (англ. Trafficking in Persons Report) Управління з моніторингу та боротьби з торгівлею людьми Державного департаменту США, уряд Колумбії докладає усіх можливих зусиль в боротьбі з явищем примусової праці, сексуальної експлуатації, незаконною торгівлею внутрішніми органами, законодавство відповідає усім вимогам американського закону 2000 року щодо захисту жертв (англ. Trafficking Victims Protection Act’s), держава знаходиться у списку першого рівня[6][7].
Статеве співвідношення (оцінка 2015 року):
Демографічні дослідження в країні ведуться рядом державних і наукових установ:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.