Loading AI tools
італійська акторка З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Лючія Борлоні, відома під прізвищем Бозе (італ. Lucia Bosé; *28 січня 1931, Мілан — 23 березня 2020) — італійська акторка та модель. Була популярна в період італійського неореалізму 1950-х.
Лючія Бозе | ||||
---|---|---|---|---|
італ. Lucia Bosè | ||||
![]() | ||||
Ім'я при народженні | Лючія Борлоні | |||
Народилася | 28 січня 1931[1][2][…] Мілан, Королівство Італія | |||
Померла | 23 березня 2020[3][4][…] (89 років) Сеговія, Кастилія і Леон, Іспанія[5][6][7] | |||
Громадянство | ![]() ![]() | |||
Діяльність | акторка, модель | |||
Роки діяльності | з 1950 року | |||
У шлюбі з | Луїс Мігель Домінгін | |||
Діти | Мігель Босеd[8], Paola Dominguínd і Lucía Dominguínd | |||
IMDb | ID 0098393 | |||
Нагороди та премії | ||||
| ||||
![]() | ||||
Працювала ученицею пекаря в міланській пекарні.
У 1947 році Лючія Бозе взяла участь у конкурсі краси «Міс Італія» і здобула перемогу. Її запросили в кіно. Не отримавши професійної освіти, озброєна мінімумом акторської техніки, Лючія Бозе знаходила опору в природній інтуїції, природності існування в кадрі. Джузеппе Де Сантіс відкрив для кіно Бозе в своїх фільмах — «Немає миру під оливами» ((1950) і «Рим, 11:00» (1952). Свій успіх акторка закріпила у фільмах «Дівчата з площі Іспанії» (1952, реж. Лучано Еммера) і «Розгромлені» (1955, реж. Франческо Мазеллі).
Акторка стає одним із символів італійського неореалізму, її ім'я називають поряд з Анною Маньяні, Рафом Валлоне, Сільваною Мангано, Массімо Джиротті. Лючії Бозе довелося першій висловити тему тотального самотності, яку розвивав у своїй творчості Мікеланджело Антоніоні. Бозе зіграла дві різнопланові ролі в кінострічках Мікеланджело Антоніоні: «Хроніка одного кохання» (1950) і «Дама без камелій» (1953).
Яскравою і значною для акторки виявилися зустрічі з іспанськими режисерами Х. А. Бардемом у фільмі «Смерть велосипедиста» (1955) і Луїса Бунюеля в картині «Це називається зорею» (1956). У 1958 році акторка на ціле десятиліття покинула успішний світ кіно, повністю присвятивши себе вихованню сина і дочки. Після розлучення з відомим іспанським матадором Луїсом Мігелем Домінгіном в 1968 році Бозе поступово повернулася в кінематограф. На стику 1960-1970-х років вона грала у Федеріко Фелліні, братів Тавіані, Маріо Болоньїні.
У 1980-ті активно знімалася у Франції, Швейцарії, Італії та Іспанії. Італійський та іспанський кінематограф все відвертіше перетворювався на комерційний і Лючія Бозе вже не мала можливості надалі демонструвати своє потужне драматичне дарування.
Тривалий час Лючія Бозе жила в Іспанії, де вела активну громадську діяльність. Так, у 1999 році в місті Сеговія під Мадридом Лючія Бозе разом з дочкою Паолою і сином, відомим співаком і актором Мігелем Бозе, відкрила Музей ангелів. Експозиції музею успішно демонструються по всьому світу.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.