Loading AI tools
німецький композитор, диригенті піаніст З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Карл-Марі́я фон Ве́бер (нім. Carl Maria von Weber; 18 або 19 листопада 1786, Ойтін — 5 червня 1826, Лондон) — німецький композитор, диригент і піаніст. Основоположник німецької романтичної та загалом національної опери.
Карл-Марія фон Вебер | |
---|---|
нім. Carl Maria von Weber | |
![]() | |
Народився | 18 листопада 1786 Ойтін |
Помер | 5 червня 1826 (39 років) Лондон ·туберкульоз |
Поховання | Старий католицький цвинтар (Дрезден)d |
Країна | Prince-Bishopric of Lübeckd |
Діяльність | композитор, диригент, піаніст, гітарист, класичний гітарист, музичний критик |
Галузь | музика[1] і музична критика[1] |
Alma mater | Віденський університет музики й виконавського мистецтва |
Вчителі | Йоганн Міхаель Гайдн |
Відомі учні | Caroline Ridderstolped |
Знання мов | німецька[2][1][3] |
Членство | Ludlamshöhled[4] |
Роки активності | з 1799 |
Жанр | класична музика і опера |
Magnum opus | Вільний стрілець і Oberon[d] |
Титул | барон |
Конфесія | католицтво[5] |
Батько | Franz Anton von Weberd |
Мати | Genovefa von Weberd[6] |
Родичі | Йозефа Гофер, Aloysia Weberd, Констанція Моцарт, Sophie Weberd і Franz Fridolin Weberd |
Брати, сестри | Maria Antonia Weberd |
У шлюбі з | Caroline Weberd |
Діти | Max Maria von Weberd |
IMDb | ID 0903203 |
|
З дитинства Вебер ріс в атмосфері театру, тому що його батько був антрепренером у трупі. Через часті переїзди не мав постійної освіти, але наприкінці 1790-х років він почав займатись під керівництвом Міхаеля Гайдна (молодший брат Йозефа Гайдна) і написав перші твори, зокрема опери «Лісова дівчина», зінгшпіль «Петер Шмоль і його сусіди».
З 14 років він виступав як піаніст, а в 17 років — як диригент. У 1803 році займався з абатом Фоглером, що прищепив Веберу інтерес до народної музики.
На 1804–1817 роки припало становлення оперної творчості композитора. Вебер працював при різних дворах і театрах (капельмейстер в оперному театрі Бреславля, кілька років прослужив особистим секретарем герцога Вюртембергського в Штутгарті, керував оперним театром у Празі (1813–1816 р.). У Дармштадті він зустрічався з іншими композиторами, було засновано «Гармонійне товариство», у числі композиторів якого був Мйєрбер. Вебера цікавила німецька література й німецька музика (пісня). Почав писати критичні статті. Були створені опери «Рюбецаль», «Сільвана», «Абу Гассан».
1817–1826 роки — це зрілий, «дрезденський» період. У цей час Вебер працював диригентом і керівником оперного театру, очолював Капелу курфюрстів Саксонії. Йшла боротьба за національну німецьку оперу, проти панівного становища італійської. У цей період Вебер створив свої найкращі твори: сонати, «Запрошення до танцю», підняв побутовий жанр на художню висоту, «Концертштюк» для фортепіано з оркестром — програмна музика, віртуозний концертний твір. Значне місце займали у творчості Вебера вальси, які можна вважати випередженням шопенівських доробків у цьому жанрі.
У 1821 році К. М. Вебер написав свою найвідомішу оперу «Вільний стрілець». З величезним успіхом вона була поставлена в Берліні. «Чарівний стрілець» вважається першою національною романтичною німецькою оперою. Жанр опери — романтичний зінгшпіль.
1823 р. — опера «Евріанта». Написана для Віденської опери. Новий тип опери — велика романтична лицарська опера без розмовних діалогів. В основі сюжету — середньовічна легенда (XIII століття). Ця опера великого визнання не одержала. Вона випередила оперу Вагнера («Лоенгрін»).
1826 р. — опера «Оберон», поставлена в Лондоні. Це казкова опера, за жанром — зінгшпіль. Тут сполучається фантастика з реальністю.
Незабаром після прем'єри опери «Оберон» в Лондоні Вебер помер у будинку диригента Джорджа Смарта (5 червня 1826 р.).
Вебер вважається першим німецьким композитором, який глибоко розумів склад національної музики і підняв національний німецький фольклор до високої художньої досконалості. Він протягом всієї своєї діяльності залишився вірний національному напрямку, і в його операх лежить той фундамент, на якому Вагнер побудував «Тангейзера» й «Лоенгріна».
З українською тематикою пов'язані Варіації на пісню «Гарна Мінка» (нім. Schöne Minka) (Air Russe varié pour le Pianoforte, op. 40, 1815), написані Вебером для Великої княжни Марії Павлівни, герцогині Саксен-Ваймар-Айзенахської. Насправді «Гарна Мінка» є німецьким переспівом відомої народної пісні «Їхав козак за Дунай».
З творчістю Вебера був обізнаний Тарас Шевченко, зокрема з оперою «Вільний стрілець» (нім. Der Freischütz) і музикою до драми П.-О. Вольфа «Преціоза». Ці твори він згадував у повістях «Музыкант» і «Несчастный» та в «Щоденнику» (5 лютого 1858).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.