Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Зубов Валентин Платонович (рос. Зубов Валентин Платонович; 22 листопада, 1884, Санкт-Петербург — 9 листопада, 1969, Париж) — граф, доктор філософії (1913), засновник Інституту історії мистецтв (1912), перший директор націоналізованих Великого Гатчинського палацу і Павловського палацу в передмістях першої столиці.
Зубов Валентин Платонович | |
---|---|
![]() Зубов В.П. в молоді роки, фото 1905 р. | |
Ім'я при народженні | Зубов Валентин Платонович |
Народився | 22 листопада 1884 Санкт-Петербург, |
Помер | 9 листопада 1969 (84 роки) Париж |
Поховання | Пер-Лашез |
Громадянство | ![]() ![]() |
Національність | росіянин |
Місце проживання | Санкт-Петербург, Париж |
Діяльність | науковець, мистецтвознавець |
Відомий завдяки | засновник Російського інстититу історії мистецтв (1912 р.) |
Знання мов | російська[1][2] |
Титул | граф |
Рід | Zubovd |
Батько | Платон Зубовd |
Мати | Countess Vera Sergeievna Plautinad |
Народився в Санкт-Петербурзі. Батько — граф, таємний радник Зубов Платон Олександрович, мати — Плаутіна Віра Сергіївна. Був наймолодшим серед трьох синів в родині.
Навчання було домашнім, але мати попіклувалась про запрошення найкращих викладачів. Гімназичні іспити здав екстерном.
Навчався в Імператорському Петербурзькому університеті, історико-філологічний факультет. Відраза від казенного викладання в університеті примусила покинути його. Відбув за кордон і знання іноземних мов надало можливість навчатися уривками в університетах міст Гейдельберг, Берлін, Лейпціг.
1912 року в Петербурзі засновано новий для Росії науково-навчальний заклад.
Ініціатором створення подібного закладу в тодішній столиці Російської імперії став аристократ, граф Зубов Валентин Платонович. Подібний заклад був тоді у місті Флоренція (Італія), що уславився як центр мистецтв та центр їх дослідження. Саме у Флоренції працював один з перших європейських мистецтвознавців — Джорджо Вазарі. Російська імперія і її уряд не піклувались ні про створення подібного інституту, ні про відповідне для нього приміщення. За недалекоглядну державу це виконав граф Зубов В. П., котрий і заснував інститут, і віддав безкоштовно під його розташування низку приміщень власного палацу. Зубов казав, що служити державі можна і — служінням мистецтву.
До рівня знавців піднявся і сам Зубов, котрий захистив докторську дисертацію з філософії 1913 року. З 1915 року — він професор, котрий отримав право викладати в інституті. До 1921 р. рахувався ректором інституту з дозволу більшовицького Наркома освіти А. В. Луначарського.
1917 року після буржуазної націоналізації Гатчинського палацу в складі комісії брав участь в рятуванні мистецьких скарбів палацу і їх евакуації у Петроград[4]. За наказом А. В. Луначарського став першим директором націоналізованого Великого Гатчинського палацу, а також Павловського палацу[5].
Як граф і дворянин був під постійною підозрою у уряду більшовиків. Був декілька разів арештований і запроторений у в'язниці.
Працював викладачем. Був експертом і посередником у багатих клієнтів-колекціонерів творів мистецтва. Друкував в емігрантській газеті «Русская мисль» власні статті. Їх загальна кількість — 200 зразків.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.