Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Жанна Вільпре, у шлюбі Віллепре-Пауер (24 вересня 1794 — 25 січня 1871) — новаторська французька морська біолог, що в 1832 році першою створила акваріуми для експериментів з водними організмами. Англійський біолог Річард Оуен називав її «Матір'ю Акваріофілії».[8]
Жанна Віллепре-Пауер | |
---|---|
фр. Jeanne Villepreux-Power | |
![]() Жанна Віллепре-Пауер, сфотографована в 1861 році Андре-Адольфом-Еженом Діздері | |
Ім'я при народженні | фр. Jeanne Villepreux |
Псевдо | Jeannette Power |
Народилася | 25 вересня 1794[1][2][3] Жуіяк[4] |
Померла | 25 січня 1871[4][5][2] (76 років) або 1872[3] Жуіяк[4] |
Країна | ![]() |
Діяльність | біолог, зоолог, морський біолог, натуралістка, модельєрка, дослідниця |
Галузь | біологія океану |
Знання мов | французька[1] і італійська |
Членство | Зоологічне товариство Лондонаd[6], Société cuvierienned[7] і Q3488667?[7] |
Народилась у Джуйяку, Коррез,[9] старша дитина шевця.[10] У 18 років пішла до Парижа, щоб стати кравчинею (dressmaker), на відстань понад 400 кілоmetre (250 mi).[11] У 1816 році стала відомою, створивши весільну сукню принцеси Кароліни при шлюбі з Шарлем-Фердинаном де Бурбоном.[12] У 1818 році познайомилася й одружилася з англійським купцем Джеймсом Пауером. Подружжя переїхало на Сицилію і оселилося в Мессіні, де прожило близько 25 років і де Жаннет Віллепре-Пауер проводила свої дослідження та вивчення морської біології.[13]
На Сицилії вона почала вивчати природничу історію, зокрема, проводила фізичні спостереження й експерименти над морськими та наземними тваринами. Вона хотіла провести інвентаризацію екосистеми острова.[13] У 1834 р. професор Carmelo Maravigna писав у «Giornale Letterario dell'Accademia Gioenia di Catania», що Віллепре-Пауер слід приписувати винахід акваріума та систематичне застосування його для вивчення морського життя.[14] Вона створила три типи акваріумів: скляний акваріум для свого кабінету, занурений скляний у клітку, та клітку для більших молюсків, які стоять на якорі в морі.[11] Її перша книга була опублікована в 1839 році з описом її експериментів під назвою Observations et expériences physiques sur plusieurs animaux marins et terrestres.
Її друга книга «Guida per la Sicilia» була опублікована в 1842 р.[11] Книга була перевидана Історичним товариством Мессіни.[9] Віллепре-Пауер також вивчала молюсків та їх скам'янілості; зокрема, вона віддала перевагу Argonauta argo[en]. У той час існувала невизначеність щодо того, чи виробляє вид аргонавтів власну оболонку, чи набуває оболонку від іншого організму (подібно до раків-відлюдників). Робота Віллепре-Пауер показала, що вони справді виробляють власні мушлі.[13]
Віллепре-Пауер також займалась охороною природи, їй приписують розробку принципів стійкої аквакультури на Сицилії.[11]
Вона була першою жінкою-членом Catania Accademia Gioenia, членом-кореспондентом Лондонського зоологічного товариства (London Zoological Society) та 16-ти інших наукових товариств.[15]
Віллепре-Пауер та її чоловік покинули Сицилію в 1843 році, і багато її записів і наукових креслень загублено під час аварії корабля.[9][11] Хоча вона не припиняла писати, подальших досліджень не проводила. Вони з чоловіком розподілили свій час між Парижем і Лондоном. Втекла з Парижа під час облоги прусської армії взимку 1870 року, повернувшись до Джульяка. Померла в січні 1871 року.
У 1997 році іменем «Віллепре-Пауер» названо кратер на Венері, відкритий зондом Магеллана.[15]
Повідомляється, що дослідниця також тримала як домашніх тварин двох приручених кам'яних куниць.
Біографічна пісня про Жанну Віллепре представлена у «26 вчених, другий том: Ньютон — Зенон», альбомі каліфорнійської групи «Артишок» 2008 року.[16]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.