Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Гвіне́йська зато́ка — затока в Атлантичному океані, біля берегів Екваторіальної Африки. Площа — 1 533 тис. км². Найбільша глибина — 6 363 м. Температура води — 25—27 °C.
англ. Gulf of Guinea | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Карта Гвінейської затоки | |
1°00′ пн. ш. 4°00′ сх. д. | |
Частина від | Північна Атлантика |
складники | Бенін і Біафра |
Море | Атлантичний океан, |
Прибережні країни | Ліберія Кот-д'Івуар Гана Того Бенін Нігерія Камерун Екваторіальна Гвінея Габон Сан-Томе і Принсіпі |
Площа | 1 533 000 |
Максимальна глибина | 6 363 м |
Вливаються | |
Солоність | 34—35 ‰ |
Температура | 25—27 °C |
Острови | Біоко, Сан-Томе, Принсіпі |
Міста та поселення | Абіджан, Аккра, Ломе, Котону, Лагос, Дуала, Лібревіль |
ідентифікатори і посилання | |
P3006/ідентифікатор Marine Regions Geographic | 4286 |
GeoNames | 2363255 |
![]() | |
![]() |
На крайньому північному сході ділиться на дві затоки — Біафра і Бенін. У Гвінейській затоці розташовані острови материкового й вулканічного походження (Біоко (в минулому Фернандо-По), Принсіпі, Сан-Томе тощо).
Солоність — 34—35 ‰, поблизу гирл річок (Нігер, Вольта, Огове, Конго тощо) знижується до 20—30 ‰.
Припливи півдобові, їхня величина до 2,7 м.
Міжнародна гідрографічна організація встановила межі Гвінейської затоки[1]:
Акваторія затоки лежить в екваторіальному кліматичному поясі[2]. Увесь рік панують екваторіальні повітряні маси. Клімат спекотний і вологий зі слабкими нестійкими вітрами. Сезонні амплітуди температури повітря часто менші за добові. Вітри слабкі й нестійкі. Зволоження надмірне, часті зливи й грози[3].
Акваторія затоки поділяється на 6 морських екорегіонів атлантичної тропічної зоогеографічної провінції (уздовж узбережжя з півдня на північ): ангольський, південногвінейський, центральногвінейський, островів Гвінейської затоки, гвінейського апвеллінгу, західногвінейський[4]. У зоогеографічному відношенні донна фауна континентального шельфу й острівних мілин до глибини 200 м відноситься до східної атлантичної області тропічної зони[5].
Гвінейська затока має низку островів, найбільші з яких знаходяться у напрямку SW-NE, утворюючи Камерунську лінію.
Аннобон, також відомий як Пагалу або Пігалу, — острів, який є частиною Екваторіальної Гвінеї.
Острів Бобовасі[en] — острів біля західного узбережжя Африки у Гвінейській затоці, є частиною Західного регіону[en] Гани.
Біоко — острів біля узбережжя Амбазонії, Камерун у Гвінейській затоці під суверенітетом Екваторіальної Гвінеї.
Кориско — острів, що належить Екваторіальній Гвінеї.
Елобей-Гранде[en] та Елобей-Чіко[en] — два невеликі острови, що належать Екваторіальній Гвінеї.
Сан-Томе і Принсіпі (офіційно Демократична Республіка Сан-Томе і Принсіпі) — португаломовна острівна держава у Гвінейській затоці, яка стала незалежною від Португалії в 1975 році. Вона розташована біля західного екваторіального узбережжя Африки та складається з двох островів, Сан-Томе та Принсіпі. Вони розташовані приблизно за 250—225 км відповідно від північно-західного узбережжя Габону. Обидва острови є частиною вулканічного гірського масиву.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.