Во́логда— місто в Росії, адміністративний центр Вологодської області (з 23 вересня 1937 року), населення становить 301642 мешканців[1] (2018). Місто розташоване на березі річки Вологда.
Датою заснування міста Вологда вважається 1147 рік, коли було зроблено першу згадку в літописах преподобного Герасима. Проте історики не визнають цю дату заснування міста. Ця дата вперше зафіксована А.А.Засецьким у XVIII столітті в «Житии св. Герасима». Але воно було написане біля середини XVII століття за наказом архієпископа Маркела якимось Фомою і невідомо, на підставі яких джерел.
Перше документальне свідчення, яке визнається істориками, знаходиться в договорі Новгорода з князем, датоване 1236 роком. Друга згадка про місто є в літописному повідомленні про те, що в 1246 році тверський князь Ярослав разом з татарами напав на Вологду.
Звідки пішла назва міста «Вологда», ніхто достеменно не знає, але існують версії, що вона пов'язана зі словом «волок». Є й інша версія, про те, що місто назване на честь річки Вологда (з фінсько-угорських діалектів перекладається як «біла», «прозора», «чиста» вода).
Церква Іоанна Предтечі в Рощеньє, початок XVIIIст.Кремлівська площа Вологди. Мури Архієрейського Двору, Воскресенський собор та церква Олександра Невського.Собор Горнє-Успенського монастиря, кінець XVIIст.Софійський собор та церква Олександра Невського.Фресковий розпис Софійського собору, XVIIст.Воскресенський собор. XVIIIст.Стрітенська церква, XVIIIст.
Вологда добре зберегла свою історико-архітектурну спадщину, незважаючи на численні руйнування більшовицької доби. Історично місто поділялось на декілька частин.
Т.зв. «Місто» (рос. «Город»). «Город» цей мав муровані стіни із вежами— кремль, який не зберігся до нашого часу. В центральній частині «Города» знаходяться мурована цитадель міста— Архієрейський двір (що нині за старою традицією називається Кремлем Вологди), та Соборне дворище.
Архієрейський двір. Це складний комплекс споруд XVII–XVIIIст., у плані— великий прямокутник. Цей ансамбль включає:
Муровані стіни з вежами (1671–1675рр.), збудовані за зразком мурованих кремлів тогочасної Росії. У XVIIIст. мури втратили оборонне значення, одна з чотирьох кутових веж повністю втрачена при перебудовах.
Святі Ворота із Хрестовоздвиженською церквою (1687–1692рр.)
Економічний корпус. 1659р.— велика двоповерхова кам'яниця.
Симонівський корпус. XVII–XIXст. Велика триповерхова споруда із церквою Різдва Христового (1667–1670рр.)
Гаврилівський корпус. Кінець XVII— початок XVIIIст. Триповерхова споруда.
Соборне дворище. Духовне серце міста. Примикає до Архієрейського двору. Розташовані:
Софійський собор. 1568–1570рр. Кафедральний собор міста. Великий шестистовпний п'ятибанний триабсидний храм, заввишки 59м. Собор зберіг фресковий ансамбль 1685–1687рр. (ізограф Д.Плєханов), бароковийіконостас1730-х рр. із іконами XVIIст.
Соборна дзвіниця. 1654–1659рр. Первісно шатрова, у 1870р. надбудована ще 3 ярусами, у псевдоготичному стилі. Має дзвони XVII–XIXст.
Церква Олександра Невського. Початок XVIIIст., бароко.
Також на території «Города» на Торговій площі розташовані інші споруди:
Церква Покрови на Торгу. 1760р. Однобанна, барокова, із шатровою дзвіницею.
Казанська церква на Торгу. 1760р. Однобанний храм із двома приділами.
До території «Города» примикають колишні посадські райони.
«Верхній Посад»— розташований з півночі та заходу від «Городу». Містить ряд архітектурних пам'яток XVII–XIXст. Тут розташовані:
Церква Варлаама Хутинського. 1780-і рр., класицизм.
Церква Костянтина та Єлени. 1685–1691рр., стиль «узорочьє». Безстовпний двоповерховий п'ятибанний храм з двома рівнями абсид та шатровою дзвіницею. З храму походять численні ікони XV–XVIIIст.
Ансамбль Володимирських церков. Включає: теплу Михайло-Архангельську церкву (1684–1689рр., перебудовувалась, нині не має бань), холодну Володимирську церкву (1750-і рр., бароко) та шатрову дзвіницю (1689р.).
Церква Миколи на Глинках. 1676р. Неодноразово перебудовувалась. Нині— однобанний двоповерховий храм із класицистичною дзвіницею.
Церква Іллі в Камєньє. 1698р. Невеликий однобанний храм.
Церква Іоанна Богослова. 1744р. Поруйнована у радянські часи, нині у спотвореному стані.
Церква Миколи Золоті Хрести. Межа XVII–XVIIIст. Двоповерховий храм, раніше однобанний, а за радянських часів обезголовлений. Дзвіниця XIXст.
Споруди Горнє-Успенського монастиря. Монастир був закладений ще у 1590р. До нашого часу вціліли Успенський собор (1692–1700рр.)— п'ятибанний безстовпний храм із дзвіницею XIXст. та залишки трапезної Олексіївської церкви (XVII–XIXст.).
«Нижній Посад» примикає до «Города» з півдня. Значна частина первісної архітектурної спадщини цієї частини міста була знищена за радянських часів. До нашого часу вціліли такі пам'ятки:
Церква Кирила Білозерського в Рощеньї. Кінець XVIIст. Храм перебудовувався, за радянських часів дуже спотворений і нині не відтворений.
Церква Зосіми і Савватія Соловецьких. 1759–1763рр. Раніше значна пам'ятка стилю бароко. За радянських часів перебудована, перетворена на ляльковий театр.
Споруди колишнього Духова монастиря. Монастир був заснований на початку XVIIст. У більшовицькі часи його ансамбль був поруйнований. Серед залишених споруд— церква Святого Духа (XVII–XIXст.)— колись п'ятибанна, а нині обезголовлена.
Т зв. будинок Петра I. Друга половина XVIIст. Одноповерхові палати. Музеєфікований, інтер'єри та експозиція речей— XVII— початку XVIIIст.
Ще одним давнім посадським районом міста є Заріччя, яке розташоване на лівому березі річки Вологда— навпроти «Города» та правобережних посадських районів. Тут розташовані численні пам'ятки архітектури:
Церква Миколи у Владичній Слободі. 1669р. Великий двоповерховий п'ятибанний храм із бароковою дзвіницею XVIIIст. За радянських часів бані храму були зруйновані, потім відтворені.
Ансамбль Дмитровського приходу на Наволоці. До складу входять: холодна церква Дмитра Прилуцького (1651, 1711рр.)— великий чотирьохстовпний п'ятибанний храм із фресками 1710рр., та тепла барокова церква Успіння (1750р.) із дзвіницею (1710-і рр.).
Церква Іоанна Златоуста (Жінок-Мироносиць). 1664р. Безстовпний п'ятибанний двоповерховий храм із галереями та шатровою дзвіницею.
Стрітенська церква. 1731–1735рр. Безстовпний п'ятибанний храм, поєднує риси традиційної архітектури та стилю бароко. Класицистична дзвіниця— початку XIXст.
Залишки теплої Георгіївської церкви колишнього Георгіївського приходу (початок XVIII ст).
Андріївська церква у Фрязінові. 1670–1687рр. Однобанний двоповерховий храм із шатровою дзвіницею.
У XXст. до складу Вологди увійшли нові райони— колишні приміські селища. Архітектурні пам'ятки цих приміських територій нині знаходяться в межах міста:
Найбільшу історичну цінність має Спасо-Прилуцький Спасо-Преображенський монастир, закладений в XIVст. преподобним Дмитром Прилуцьким. Архітектурний ансамбль монастиря-фортеці склався, головним чином, у XVI–XVIIст. На території монастиря розташовані:
Муровані стіни із 5 вежами. 1640–1642рр. Довжина— 950м.
Спасо-Преображенський собор. 1537–1542рр. Найстаріша збережена споруда Вологди. Чотирьохстовпний п'ятибанний храм із галереями XVIIст., які поєднують його із іншими спорудами монастиря. Із цього храму походять численні ікони XIV–XVIIIст.
Соборна церква-дзвіниця Олексія. 1537–1542рр. Від первісної стовповидної дзвіниці вцілів перший ярус, на якому в 1639–1656рр. була надбудована шатрова дзвіниця, що у свою чергу в 1720-і рр. була перебудована у барокову.
Введенська трапезна церква. Кінець XVIст. Однобанна, із двоповерховою трапезною палатою. Прибудови XVIIст.
Святі ворота із Вознесенською церквою. XVIст. Двопролітна брама. Церква над нею— однобанна, безапсидна, із шатровою дзвіницею 1730р.
Прозорова Наталія Сергіївна (1922—2006)— український та російський правознавець, доктор юридичних наук, професор.
Рилова Тамара Миколаївна (1931—2021)— радянська ковзанярка, призер Олімпійських ігор, чемпіонка (1959) і багаторазовий призер чемпіонатів світу в класичному багатоборстві, чотириразова рекордсменка світу.