![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f7/21_-_borislav-pekic-pisac-akademik-1991.jpg/640px-21_-_borislav-pekic-pisac-akademik-1991.jpg&w=640&q=50)
Борислав Пекич
З Вікіпедії, безкоштовно encyclopedia
Борислав В. Пекич (Подгориця, 4 лютого 1930 — Лондон, 2 липня 1992) — чорногорський письменник, прозаїк, драматург, сценарист, науковець і один із тринадцяти інтелектуалів, які відновили роботу Демократичної партії.[6]
Борислав Пекич | |
---|---|
![]() | |
Народився | 4 лютого 1930(1930-02-04)[1][2][…] Подгориця, Чорногорія[3] |
Помер | 2 липня 1992(1992-07-02)[1][2][…] (62 роки) або 2 червня 1992(1992-06-02)[4] (62 роки) Лондон, Велика Британія ·рак легень |
Поховання | Алея почесних громадян Нового цвинтаря Белградаd |
Країна | ![]() |
Діяльність | письменник, письменник наукової фантастики, сценарист, прозаїк, драматург, есеїст |
Alma mater | факультет філософії Белградського університетуd (1958) |
Знання мов | сербська[2][5] і англійська[5] |
Членство | ПЕН-клуб, Сербська академія наук і мистецтв (2 липня 1992) і Спілка письменників Сербії |
Роки активності | з 1959 |
Magnum opus | The Pilgrimage of Arsenij Njegovand, Q16088855?, Q115254661?, Q25463496?, Q117081452?, Q12752020?, Rabiesd і Q110048925? |
Партія | Демократична партія Сербії |
Нагороди | |
IMDb | ID 0670706 |
Пекич — один із найважливіших сербськомовних письменників ХХ століття.[7] Він отримав премію НІН за роман «Паломництво Арсенія Негована» 1970 року та ряд інших нагород: Театральну премію імені Стерія (1972); премію Асоціації видавців (1977); Премію Радіо-Загреб, (1982); Щорічну премія Асоціації письменників Сербії за зібрання творів (1985); премію Нєгоша, (1987); Нагорода Фонду Якова Ігнатовича, 1991. Орден «За заслуги перед народом» зі срібною зіркою за внесок у культурну творчість.
Після еміграції Пекіча до Лондона в 1971 році югославська влада вважала його персоною нон ґрата і кілька років перешкоджала публікації його творів у Югославії. Найвідоміші його твори: «Золоте руно», «Лютість», «Захист і останні дні», «Як убити вампіра», «Атлантида» та «Час чудес». З 12 грудня 1985р був членом-кореспондентом Сербської академії наук і мистецтв.