![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/Solovej.jpg/640px-Solovej.jpg&w=640&q=50)
Билини
З Вікіпедії, безкоштовно encyclopedia
Били́ни (стари́ни, ста́ринки) — жанр героїчного епосу. Билинні сюжети створені переважно в часи Київської Русі. Головні центри билинного епосу — Київ, Чернігів, Галич (давній) і Новгород Великий. Здебільшого билини прославляють подвиги народних героїв та богатирів і своїм сюжетом пов'язані з Києвом та князем Володимиром. Билини мають реальну історичну основу, прототипами героїв могли бути реальні історичні особи, сюжети із життя яких протягом тривалого часу обросли вигаданими рисами[1].
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/Solovej.jpg/320px-Solovej.jpg)
Найбільш популярними є билини про Іллю Муромця, Добриню Микитича та Олексія Поповича. Більшість билин була записана наприкінці 18-19 ст. на півночі Російської імперії, в Україні билинні сюжети збереглися в інших фольклорних жанрах. Зокрема, відомі українські народні казки про Іллю Муромця[2], думи про Олексія Поповича, пісні про Джурила[1].
Події, описані в билинах київського циклу, окрім російського фольклору, знайшли своє відображення в народному епосі карелів[3], скандинавських сагах[4], в давньобулгарськогому епосі, зокрема у «Легенді про доньку Шана»[5].