Loading AI tools
радянська і російська поетеса і перекладач З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Бе́лла (Ізабе́лла) Аха́тівна Ахмаду́ліна (тат. Bella Əxət qızı Əxmədullina; 10 квітня 1937, Москва — 29 листопада 2010, Москва) — російська поетеса, перекладачка, драматургиня та сценаристка татарського походження.
Ахмадуліна Белла Ахатівна | ||||
---|---|---|---|---|
Белла Ахатовна Ахмадулина | ||||
![]() | ||||
Народилася | 10 квітня 1937[1][2][…] Москва, СРСР[1] | |||
Померла | 29 листопада 2010[3][2][…] (73 роки) Передєлкіно, Vnukovskoye Settlementd, Ленінський район, Московська область, Росія ·серцево-судинні захворювання | |||
Поховання | Новодівичий цвинтар[4] | |||
Країна | ![]() ![]() | |||
Діяльність | поетеса, перекладачка, письменниця, драматург, сценаристка, акторка | |||
Сфера роботи | поезія | |||
Alma mater | Літературний інститут імені Горького | |||
Мова творів | російська | |||
Жанр | лірика | |||
Членство | ПЕН-клуб | |||
У шлюбі з | Євтушенко Євген Олександрович, Нагибін Юрій Маркович і Eldar Kulievd | |||
Автограф | ![]() | |||
Нагороди | ||||
| ||||
![]() | ||||
1960 року закінчила Літературний інститут імені Горького (Москва). Від 1962 року — член Спілки письменників СРСР.
З 1955 по 1958 рік Ахмадуліна була першою дружиною поета Євгена Євтушенка [5]. З 1959 по 1 листопада 1968 [6] четвертою дружиною Юрія Нагібіна [5][6][7]. Шлюб зруйнувався,за «Щоденником» Нагібіна та белетризованих мемуарах Василя Аксьонова «Таємнича пристрасть», через сміливі сексуальні експерименти поетеси [8][9]. У 1968 році, розлучаючись з Нагібіним, Ахмадуліна взяла на виховання прийомну дочку Анну[10]. Від Ельдара Кулієва (сина балкарського класика Кайсина Кулієва) 1973 року Ахмадуліна народила доньку Єлизавету (09.05.1973). У 1974 році одружилася вчетверте з театральним художником Борисом Мессерером, залишивши дітей зі своєю матір'ю та домробітницею.
Померла 29 листопада 2010.
Перша дочка, Анна, закінчила Поліграфічний інститут, оформлює книги як ілюстраторка. Дочка Єлизавета закінчила Літературний інститут.
1964 року зіграла роль журналістки у фільмі «Живе такий хлопець».
Почесний член Американської академії мистецтва та літератури. Член-кореспондент Французької академії імені Стефана Малларме.
Поетика Ахмадуліної орієнтована на класичну традицію. Її віршам властиві яскрава метафоричність, поєднання піднесеного й буденного, схильність до архаїки.
Перекладала російською грузинських поетів.
Авторка есе про Олександра Пушкіна, Михайла Лермонтова.
Окремі поезії Ахмадуліної українською мовою переклав Валерій Гужва.
Вірш «По вулиці моїй вже котрий рік…» було написано Ахмадуліною в 22 роки [11] . 1975 року композитор Мікаел Тарівердієв поклав його на музику, й романс у виконанні Алли Пугачової прозвучав у фільмі Ельдара Рязанова « Іронія долі, або З легким паром! ».
Алла Пугачова написала музику до відомого вірша, назва якого «Прийшла і говорю (Зійти на сцену)», дала ім`я концертному туру, музичному фільму (1985) і згодом її 9-му студійному альбому (1987).
На вірш 23-річною Ахмадуліною під назвою «Прощання» композитор Андрій Петров написав романс, що став потім популярним, відомий по першому рядку — «А напоследок я скажу». Вперше він прозвучав у фільмі Е. Рязанова « Жорстокий романс » (1984).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.