![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/05/SU-152.jpg/640px-SU-152.jpg&w=640&q=50)
ІСУ-152
З Вікіпедії, безкоштовно encyclopedia
ІСУ-152 — радянська важка самохідно-артилерійська установка періоду Німецько-радянської війни. У назві машини абревіатура ІСУ означає «самохідна установка на базі танка ІС» або «ІС-установка»; буква «І» на додаток до стандартного радянського позначення «СУ» бойової техніки такого класу потрібна для відмінності від ПТ-САУ того ж калібру СУ-152 на інший танковій базі. Індекс 152 означає калібр основного озброєння машини.
ІСУ-152 | |
---|---|
![]() ІСУ-152 в Музеї Великої Вітчизняної війни, Київ, Україна | |
Тип | Схема: класична |
Походження | ![]() |
Історія використання | |
На озброєнні | 1943–1974 |
Оператори | ![]() |
Історія виробництва | |
Виготовлення | 1943 |
Виготовлена кількість | 3242 |
Характеристики | |
Вага | 45,5-46,0 |
Довжина | 6080 |
Довжина ствола | 32,3 |
Ширина | 3070 |
Висота | 2480 |
Обслуга | 5 |
Підвищення | −3…+20° |
Траверс | 10° |
Темп вогню | 1-2 |
Дальність вогню | |
Ефективна | 3800 м (прямою наводкою), найбільша 6200 м |
Приціл | телескопічний СТ-10, панорама Герца |
Броня | катана Лоб: верх: 60/78°, низ: 90/−30° Борт: верх: 75/15°, низ: 90/0° Корма: верх: 60/49°, низ: 60/−41° Дах: 30 Днище: 20 Башта: лоб: 90/30°, маска гармати: 100, борт: 75/15°, корма: 60/0°, дах: 30 |
Головне озброєння | 152,4-мм гаубиця-гармата МЛ-20С зр. 1937/43 рр.. боєкомплект: 21 |
Другорядне озброєння | 1 × 12,7-мм ДШК |
Двигун | V-подібний 4-тактний 12-циліндровий дизель 520 |
Питома потужність | 11,3—11,4 |
Підвіска | індивідуальна торсіонна тиск на ґрунт: 0,81—0,82 |
Дорожній просвіт | 460—470 |
Паливо | дизельне |
Швидкість | шосе: 35 бездоріжжя: 10-15 |
Прохідність | підйом: 36° стінка: 1,0 рів: 2,5 брід: 1,3-1,5 |
![]() |
Розроблена конструкторським бюро дослідного заводу № 100 в червні — жовтні 1943 року і прийнята на озброєння Робітничо-селянської Червоної армії (РСЧА) 6 листопада того ж року. Тоді ж почалося її серійне виробництво на Челябінському Кіровському заводі (ЧКЗ), що тривало до 1946 року. Кілька машин цієї марки випустив в 1945 році Ленінградський Кіровський завод (ЛКЗ). ІСУ-152 широко застосовувалися на завершальному етапі Німецько-радянської війни практично у всіх аспектах використання самохідної артилерії. Крім РСЧА, ІСУ-152 перебували на озброєнні армій Польщі і Чехословаччини, одиничні трофейні машини використовувалися Вермахтом і армією Фінляндії. Відома тільки одна фотографія ІСУ-152, використовувана армією Фінляндії, датована 1944 роком
У післявоєнний період ІСУ-152 пройшли модернізацію і довго перебували на озброєнні Радянської армії. Вони також поставлялися для оснащення єгипетських збройних сил. Передані Єгипту самохідки брали участь в арабо-ізраїльських збройних конфліктах на Близькому Сході. Брали участь у Семиденній війні у вигляді нерухомих вогневих точок закопаних у пісок по надгусеничні полиці. В Єгипет поставлялися немодернізовані варіанти, однак на них була встановлена система ПНВ з ІК прожектором, змонтована попарно з фарою в захисному кошику зліва від гармати. Починаючи з середини 1970-х років, ІСУ-152 були зняті з озброєння Радянської армії і замінені більш сучасними ПТ-САУ; деяка кількість уцілілих від розрізання на метал машин зараз служать пам'ятками та експонатами в музеях різних країн світу.
Жаргонна назву ІСУ-152 — «Звіробій». У вермахті її називали нім. «Dosenöffner», дос. «консервний ніж».