Loading AI tools
spansk läkare Från Wikipedia, den fria encyklopedin
Santiago Ramón y Cajal, född 1 maj 1852 i Petilla de Aragón, Navarra, död 18 oktober 1934 i Madrid, var en spansk läkare. År 1906 erhöll han Nobelpriset i fysiologi eller medicin tillsammans med Camillo Golgi.
Santiago Ramón y Cajal ![]() | |
![]() | |
Född | Santiago Ramón y Cajal 1 maj 1852[1][2][3] Petilla de Aragón[4][5], Spanien |
---|---|
Död | 17 oktober 1934[6][2][7] (82 år) Madrid[8][5] |
Begravd | Almudenas kyrkogård[9] |
Medborgare i | Spanien[10][11] |
Utbildad vid | medicinska fakulteten vid Zaragozas universitet, Universidad Central de Madrid Colegio Escuelas Pías of Jaca ![]() |
Sysselsättning | Läkare[12], patolog, anatom, politiker, fotograf[13], kemist, professor, neurolog, essäist[12] |
Befattning | |
Professor (1887–)[14] Styrelseledamot i Junta para Ampliación de Estudios e Investigaciones Científicas (1907–1934)[15] Ordförande, Junta para Ampliación de Estudios e Investigaciones Científicas (1907–1934)[16] Ledamot av Spaniens senat (1908–1923)[17] | |
Arbetsgivare | Universitetet i Valencia (1884–1887)[14] Barcelonas universitet (1887–1892) Universidad Central de Madrid (1892–) |
Maka | Silveria Fañanás (g. 1879–1930)[18] |
Föräldrar | Justo Ramón Casasús Antonia Cajal Puente |
Utmärkelser | |
Croonian Medal and Lecture (1894) Hedersdoktor vid Harvard University (1899) Dearest Son of Zaragoza province (1900)[19] Storkorset av Isabella den katolskas orden (1901)[20] Storkorset av Alfons XII:s orden (1902)[21] Helmholtz-medaljen (1904)[22] Nobelpriset i fysiologi eller medicin (1906)[23][24] Utländsk ledamot av Royal Society (1909)[25] Pour le Mérite för vetenskap och konst (1915) Medalla Echegaray (1922) Hedersdoktor vid Universidad Nacional Autónoma de México (1922) Hedersdoktor vid Strasbourgs universitet (1923)[26] Hedersdoktor vid Sorbonne (1924)[27] Plus Ultra-medaljen (1926)[28] Hedersdoktor vid Universitetet i Cambridge | |
Namnteckning | |
![]() | |
Redigera Wikidata |
Ramón y Cajal studerade medicin i Zaragoza, där fadern var professor i anatomi, deltog som militärläkare i en expedition till Kuba 1874–75, blev kort därefter professor vid den medicinska fakulteten i Zaragoza och direktör för museet där 1879 och promoverades till medicine doktor i Madrid 1885. Två år senare erhöll han en professur i histologi och patologisk anatomi i Barcelona och utnämndes slutligen 1892 till professor i samma ämnen vid universitetet i Madrid.
Ramón y Cajal publicerade från 1880 en stor mängd vetenskapliga arbeten, till största delen berörande nervvävnadernas histologi, av vilka många fick grundläggande betydelse för nerv- och hjärnforskningen. I stor utsträckning begagnade han vid sitt vetenskapliga arbete en av Camillo Golgi utarbetad metod, som i hans, men även i Golgis egna händer var ägnad att skapa en ny epok i den morfologiska hjärnforskningens historia. Senare framträdde Ramón y Cajal därjämte med arbeten, utförda med självständig metodik, som tillät ett vida djupare inträngande i nervvävnadens finaste sammansättning, än vad som varit möjligt med Golgis.
Bland Ramón y Cajals främsta arbeten märks Trabajos del laboratorio de investigaciones biológicas de la universidad de Madrid (1888 ff.), Manual de histología normal y técnica micrográfica (1889), Die Retina der Wirbeltiere (1894), Textura del sistema nervioso del hombre y de los vertebrados (1897–99) och Studien über die Hirnrinde des Menschen (1900–03).
Ramón y Cajal var hedersdoktor vid en mängd universitet, belönades vid upprepade tillfällen och i skilda länder med vetenskapliga pris och medaljer och delade med den ovannämnde Camillo Golgi 1906 det Nobelpriset i fysiologi eller medicin. Han invaldes samma år som ledamot av Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg och 1916 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.