![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/001_SJ_Kd2_692.jpg/640px-001_SJ_Kd2_692.jpg&w=640&q=50)
Kd-lok
From Wikipedia, the free encyclopedia
Kd-lok var ett svenskt ånglok för godståg med tender baserade på SJ:s tidigare erfarenheter från Ka-, Kb- och Kc-loken. De var dock kraftigare och avsedda att möta de alltmer ökande kraven på godstrafiken i Sverige under det sena 1800-talet. De första loken levererades år 1890 från Nydquist&Holm AB i Trollhättan (sedermera NOHAB) som levererade totalt 30 lok. Lok kom också att levereras från Motala verkstad (totalt 98 lok), Vagns- & Maskinfabriksaktiebolaget i Falun (totalt 10 lok) samt Kristinehamns Mekaniska Verkstad (totalt 1 lok). Totalt levererades 139 exemplar av loket till SJ fram till 1902, vilket gör dem till landets vanligaste ånglokstyp genom tiderna.
Kd | |
![]() SJ Kd2 692 levererat av Vagn- & Maskinfabriksverkstaden i Falun 1901 | |
Fordonstyp | Ånglok |
---|---|
Tillverkningsår | 1890–1902 |
Byggt antal | 139 |
Ombyggt antal | 53 (Ka) |
Tillverkare | ![]() |
Axelföljd (UIC-systemet) | C-2 |
Hjulställning (Whyte-systemet) | 0-6-0 |
Längd (över buffert) | 14,08 meter |
Drivhjulsdiameter | 1 386 mm |
Spårvidd | Normalspår (1 435 mm) |
Transmission | Koppelstång |
Största tillåtna hastighet | 60 km/h |
Tjänstevikt | 37 ton |
Operatörer | ![]() |
I tjänst | 1890–1966 |
Loken hade tre drivande axlar, och ett största axeltryck om 12,6 ton. De fick en största tillåtna hastighet av 60 km/h och en dragkraft om 5,9 Mp. Loken användes med tvåaxliga tendrar typ Kd, som rymde 4 ton kol och 9,5 m³ vatten.
53 lok ombyggdes år 1921–1928 med överhettare och fick förändrad beteckning till Ka, 1942 ändrat till K och 1947 till KA. De sista loken av denna typ slopades 1966, efter att ha tjänstgjort i malmvagnsväxling i Luleå.
Två lok finns bevarade. Nr 390 finns på Sveriges järnvägsmuseum i Gävle; det byggdes aldrig om utan är i så gott som samma skick som när det ställdes av 1929. Nr 692 fanns länge på Linköpings Järnvägsmuseum, men är sedan ett par år tillbaka i Grängesberg för återställning till driftdugligt skick i Sveriges Järnvägsmuseums regi.