Generell intelligensfaktor
From Wikipedia, the free encyclopedia
Den generella intelligensfaktorn (förkortad g) är ett begrepp som används inom psykologin (se även psykometri) för att kvantifiera vad som är utmärkande för resultaten från alla intelligenstester.
Den här artikeln har källor, men den behöver fler fotnoter för att kunna verifieras. (2019-09) Hjälp gärna Wikipedia med att lägga till fotnoter om du kan, eller diskutera saken på diskussionssidan. Material som inte verifieras kan tas bort. |
Den här artikeln behöver fler eller bättre källhänvisningar för att kunna verifieras. (2019-09) Åtgärda genom att lägga till pålitliga källor (gärna som fotnoter). Uppgifter utan källhänvisning kan ifrågasättas och tas bort utan att det behöver diskuteras på diskussionssidan. |
Psykometrikern Charles Spearman upptäckte under tidigt 1900-tal att elevers betyg i till synes orelaterade skolämnen verkade korrelera med varandra, och föreslog att dessa korrelationer speglade inflytandet av en dominant faktor som han kallade för g, en förkortning för "generell" intelligens. Han utvecklade en modell där variationerna i poängresultat från intelligenstester kunde förklaras av två faktorer. Den första är den specifika faktorn för en individuell mental uppgift: de individuella förmågorna som gör en person mer skicklig på en viss kognitiv uppgift än en annan. Den andra är g, en generell faktor som styr prestationerna inom alla kognitiva uppgifter.
Ansamlingen av data från kognitiv testning och förbättringar i analytiska tekniker har bevarat g-faktorns centrala roll, vilket har lett till det moderna begreppet av g. En hierarki av faktorer, med g på toppen och gruppfaktorer på stegvis lägre nivåer, anses vara den mest vitt accepterade modellen av kognitiv förmåga. Andra modeller har även föreslagits, och en signifikant dispyt behandlar g och dess alternativa modeller.