Belägringen av Sarajevo
From Wikipedia, the free encyclopedia
Belägringen av Sarajevo är den längsta belägringen i modern historia.[1] Serbiska styrkor från Republika Srpska belägrade Sarajevo, Bosnien och Hercegovinas huvudstad, från den 5 april 1992 till den 29 februari 1996.
Belägringen av Sarajevo | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Del av Bosnienkriget | |||||||
| |||||||
Stridande | |||||||
![]() ![]() ![]() |
![]() NATO (1995) | ||||||
Befälhavare och ledare | |||||||
Stanislav Galić (1992-1994) Dragomir Milošević (1994-1995) |
Jovan Divjak Sefer Halilović | ||||||
Styrka | |||||||
30 000 soldater | 40 000 soldater | ||||||
Förluster | |||||||
2 687 soldater döda | 6 305 soldater döda | ||||||
Civila:~10 000 döda eller försvunna 56 000 sårade |
Efter krigsutbrottet inledde Republika Srpskas styrkor en serie angrepp för att inta Sarajevo. Då bosniska regeringsstyrkor lyckats försvara stadens centrala delar omringade omkring 30 000[2] serbiska soldater staden och belägrade sig i de angränsande kullarna där de angrepp staden med artilleri, granatkastare, tunga kulsprutor, raketartilleri, luftvärnseld och krypskyttar.[3] Den bosniska armén som hade omkring 40 000[2] försvarare i staden var dåligt utrustad och oförmögna att bryta blockaden.
Omkring 20 000 människor dog under belägringen. Omkring 10 000 civila beräknats ha dödats, inklusive 1 500 barn. Ytterligare 56 000 sårades, inklusive 15 000 barn.[4][5][6] Den bosniska armén förlorade 6 305 soldater medan Republika Srpska förlorade 2 687 man.[7] Striderna halverade nästan stadens befolkning mellan 1992 och 1995.[8]
Efter den andra Markalemassakern i augusti 1995 där 37 civila dödades, ingrep Nato med flygangrepp mot de serbiska positionerna i Sarajevo och flera andra delar av Bosnien och Hercegovina. Detta pressade Republika Srpska till att återuppta de fredsförhandlingar som i december 1995 resulterade i Daytonavtalet, vilket avslutade kriget i Bosnien.
Enligt ICTY bedrev serbiska styrkor en "terrorkampanj" mot Sarajevo av "urskillningslöst bombardemang och beskjutning som resulterade i för många civilas död".[9] De serbiska befälhavarna över VRS-styrkorna i Sarajevo, Stanislav Galić och Dragomir Milošević, dömdes efter kriget till livstids fängelse respektive 33 års fängelse av ICTY för sin roll i belägringen.[10][11]