From Wikipedia, the free encyclopedia
Ономатопеја (грч. , транслит. — име, грч. , транслит. — чиним, правим) (име које се чини правим) је опонашање звукова из спољашњег света гласовима и другим језичким средствима, са циљем да се код слушаоца или читаоца изазове сличан акустички утисак.
![]() |
Реч састављена од гласова којима се опонаша неки звук назива се ономатопејична реч (ветар хуји, вода жубори, крава муче). Будући да је ономатопеја претварање неартикулисаних крикова и буке у артикулисани људски говор, она може бити само приближна, па ономатопејске речи имитирају или боју звука, или ритам, или мимику, или артикулациони механизам. Због те, само приближне, вредности са имитираним звуком она остаје неразумљива без познавања садржаја речи, нпр. у неком непознатом језику. Поред тога, фонолошко-фонетички систем сваког језика у великој мери одређује облик ономатопејске речи. Отуда појава да за исти природни звук (нпр. лајање пса или кукурикање петла) разни језици имају различите ономатопејске речи. Да ли неки гласови могу сами по себи предлагати неко значење, врло је спорно и о томе се доста расправљало. У Платоновом дијалогу Кратил, Сократ приписује гласовима одређену значењску вредност, па је по њему глас р инструмент за изражавање кретања. Овакав став је у науци познат као кратилизам и био је нарочито популаран у романтизму и симболизму. Едгар Алан По у Филозофији композиције говори да је е најважнији самогласник, а р најбогатији сугласник. Рембо је у свом сонету Самогласници сваком вокалу приписао одређену колористичку вредност (а — црно, е — бело, и — црвено,о — плаво, у — зелено). Валери у есеју Поезија и апстрактно мишљење заступа тезу да је циљ поезије да створи илузију о нераскидивој повезаности звука и значења, а не да поезија такву везу заиста и остварује. За разлику од песника и уметника, научници и проучаваоци књижевности, почев од лингвисте Де Сосира, сматрају да је веза између звука и значења произвољна. Ономатопеја се јавља већ у антици као термин античке реторике. Честа је код грчких и римских песника, посебно код римских епичара, нпр: (Еније, о звуку трубе). Поред имитације акустичких осета, могућа је и имитација видних и опипљивих чулних осета, али је оно доста ређе (нпр. севати, блискати).
Животињски звуци
Од ових речи изводе се и глаголи:
Звуци из околине
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.