Механизми одбране
From Wikipedia, the free encyclopedia
Механизми одбране су учењем стечени несвесни начини реаговања на различите фрустрације. На тај начин личност покушава да сачува самопоштовање, разреши тензије и обезбеди прихватљиво понашање у својој средини. Фројд је механизму одбране приписао функцију „фалсификовања” и искривљавања стварности, чиме се онемогућава продор у свест нагона чије би задовољавање (или само присуство у свести) могло угрозити интегритет личности. Најпознатији механизми одбране су: пројекција, негација, потискивање, регресија, интелектуализација, рационализација, сублимација и др.
Его одбрана је одбрана коју Его користи; пошто је изложен сталним, често неприхватљивим захтевима из Ид-а мора користити заштитне механизме одбране личности. Најчешће су то различити механизми одбране. Њихово коришћење је у служби бољег функционисања Ега само уколико не представља систем који доводи до Его-неурозе када није у могућности да успешно разреши проблеме који се стално намећу између спољашње и унутрашње реалности.
Его отпор је неприхватање Ег-а да садржаје Ид-а доведе у свест, посебно у ситуацијама када такви захтеви противурече моралним и другим нормама. Отпор се посебно јавља у терапијским ситуацијама коришћења механизама одбране који су неуспешни.