држава која је постојала у Европи између 8. јуна 1867. и 31. октобра 1918. From Wikipedia, the free encyclopedia
Аустроугарска ( ; мађ. ), званично Аустроугарска монархија ( ; мађ. ), позната и као Двојна монархија и Дунавска монархија (на немачком говорном подручју и као ( ; срп. )), била је држава која је постојала у Европи[1] између 8. јуна 1867. и 31. октобра 1918. године.
Аустроугарска монархија Österreichisch-Ungarische Monarchie Osztrák-Magyar Monarchia Аустроугарска | |||
---|---|---|---|
Види заставе Аустроугарске | |||
Химна Gott erhalte, Gott beschütze | |||
![]() Аустроугарска 1914. године | |||
Географија | |||
Континент | Европа | ||
Регија | средња Европа, Балкан | ||
Престоница | Беч (главна престоница) и Будимпешта | ||
Друштво | |||
Службени језик | немачки, мађарски, говорни језици: чешки, пољски, украјински, румунски, хрватски, италијански, српски, словачки, словеначки, русински, јидиш | ||
Религија | католицизам, протестантизам, православље, јудаизам и ислам (после анексије БиХ) | ||
Политика | |||
Облик државе | монархија, персонална унија звана двојна монархија | ||
— Император и краљ | Франц Јозеф | ||
Карл I | |||
Историја | |||
Постојање | |||
— Оснивање | 1867. | ||
— Укидање | 1918. (51 год.) | ||
— Статус | бивша држава | ||
Географске и друге карактеристике | |||
Површина | |||
— укупно | 676.615 ² | ||
Становништво | 52.800.000 | ||
Валута | фиорин, круна од 1892. | ||
Земље претходнице и наследнице Аустроугарске | |||
Претходнице: | Наследнице: | ||
![]() |
![]() | ||
![]() | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() |
Дотадашње Аустријско царство (Хабзбуршка монархија) трансформисано је 1867. године у Аустроугарску, да би се тиме задовољиле тежње Мађара за аутономијом.[1] Тиме је практично власт у држави подељена између Немаца и Мађара, који су притом чинили мањи део становништва монархије. Политичке тежње словенских народа, Румуна и Италијана, који су чинили већи део становништва монархије, нису биле уважене. После војног пораза у Првом светском рату, 1918, Аустроугарска је расформирана[1], а на њеној територији је формирано неколико држава наследница: Аустрија, Мађарска, Чехословачка, Краљевство Срба, Хрвата и Словенаца и Пољска, а делови су припојени већ постојећим државама: Италији и Румунији.
Име државе :
Пуно званично име државе је било:
Аустроугарска монархија је имала необичан режим, конгломерат различитих области које су Хабзбурзи стекли ратом и браком. Обухватала је једанаест већих етничких група, била је репресивна држава са модерном полицијом и мање демократична од појединих других европских држава.[2]
Аустро-угарска нагодба из 1867. ( , мађ. ) је био договор бечког двора и Мађара око преуређења Хабзбуршке монархије. Њом је успостављена двојна монархија Аустроугарска. Потписали су је цар Франц Јозеф I и мађарска делегација на челу са Ференцом Деаком.
Босна и Херцеговина је по Берлински конгресу 1878. је потпала под аустроугарску окупацију. Аустроугарској војној окупацији је претходио српски народни устанак против Турске који је угушен.
Аустроугарска је од почетка окупације владала Босном и Херцеговином на стари феудални начин, задржавајући аграрне односе из турског времена, а успостављајући владавину тако што је од 1879. године главна власт била Земаљска влада чији су поглавари били одговорни заједничкој влади у Бечу.
Анексиона криза (1908—1909) је криза која је настала анексијом Босне и Херцеговине Аустроугарској, извршене прогласом цара Франца Јозефа 5. октобра 1908. године. Као непосредан повод послужила јој Младотурска револуција и преврати у Цариграду, изведени у лето 1908.
Актом анексије, изведеним без претходног споразума са великим силама, које су јој на Берлинском конгресу дале мандат за окупацију Босне и Херцеговине, Аустроугарска је извршила очигледну повреду међународних уговора и изазвала живе протесте у Европи, утолико више што је у исто вријеме, и у споразуму са њом, Бугарска прогласила своју независност.
Ова криза се сматра уводом у Велики рат. Берлинским споразумом из априла 1909. ова криза се завршава.
![]() | Овај одељак би требало проширити. Можете помоћи додавањем садржаја. |
Сарајевски или Видовдански атентат се догодио 28. јуна (15. јуна по јулијанском календару) 1914. године у Сарајеву, када су чланови организације Млада Босна убили надвојводу Франца Фердинанда, аустроугарског престолонаследника, и његову супругу Софију Хотек.
Атентат на аустроугарског престолонаследника Франца Фердинанда у Сарајеву 1914. послужио је као повод за њен напад на Србију, чиме је и започео Први светски рат.
![]() | Овај одељак би требало проширити. Можете помоћи додавањем садржаја. |
Аустроугарска је објавила рат Србији 28. јула 1914.
Примирје са Аустроугарском потписано је 3. новембра 1918. у вили Ђусти близу Падове. Аустрија и Мађарска склопиле су посебан споразум о примирју након збацивања Хабзбуршке монархије.
По завршетку Првог светског рата, велике силе — победнице, одлучиле су да Аустроугарска монархија нестане са политичке карте света. На простору распаднуте државе настале су:
Остатак земље припојен је суседним, већ постојећим државама:
Распад земље донео је велике проблеме новонасталим земљама изван Аустрије и Мађарске у периоду између два светска рата, јер је у њима остала бројна немачка мањина (Судети и цела западна Чешка) у Чехословачкој, Војводини, румунском Банату и јужном Тиролу у Италији, и мађарска мањина која и данас живи у северној Војводини, јужној Словачкој, целој Трансилванији у Румунији и прикарпатској Русији (у Украјини). У рату је нестала бројна јеврејска заједница, која је насељавала читаву некадашњу Монархију, а после Другог светског рата, на том подручју скројене су нове границе. Источни делови Пољске, русински крајеви Чехословачке и северна Буковина припали су Совјетском Савезу, а Задар и острва, Ријека, Нотрањска и Истра — Југославији. Немачка мањина исељена је из готово свих крајева осим из италијанског Тирола, а готово половина је остала и у Румунији.
Данас се подручја бивше Аустроугарске налазе у саставу чак 13 земаља. То су: Аустрија, Мађарска, Италија, Словенија, Хрватска, Босна и Херцеговина, Црна Гора, Србија, Румунија, Украјина, Пољска, Чешка и Словачка.
У административном смислу, Аустроугарска се делила на аустријски и угарски део монархије. После анексије Босне и Херцеговине, 1908. године, Босна и Херцеговина је постала територија са посебним статусом у оквиру Аустроугарске и налазила се под заједничком управом оба дела монархије. Земљом је до смрти (1916) владао стари цар Франц Јозеф I, а до распада државе званични монарх био је и последњи владар из владарске куће Хабзбурга — Карл I.
Аустријски део монархије чиниле су следеће покрајине:
Угарски део монархије чиниле су:
немачки | 24% |
мађарски | 20% |
чешки | 13% |
пољски | 10% |
рутенски (украјински и русински) | 8% |
румунски | 6% |
хрватски | 5% |
словачки | 4% |
српски | 4% |
словеначки | 3% |
италијански | 3% |
Према извору Новине србске, од 27. јануара 1834. године, Аустроугарска је имала 33 милиона становника. Попис је обухватао краљевине Мађарске, Чешке, Илирије и Ломбардијско−Млетачке[3]
Према Алену Џ. П. Тејлору, становништво Аустроугарске су у грубим цртама чинили:[4]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.