From Wikipedia, the free encyclopedia
Иван Белић (1887 — 1968) био је српски архитекта, реализатор бројних архитектонских пројеката у Краљевини Југославији од 1921. до 1940. године, члан Удружења југословенских инжењера и архитеката.[1]
Иван Белић | |
---|---|
Датум рођења | 1887. |
Место рођења | Краљевина Србија |
Датум смрти | 1968. (80/81 год.) |
Место смрти | СФРЈ |
Након дипломирања на Архитектонском одсеку Техничког факултета Универзитета у Београду 1912. године, радио је у катастарском одељењу Београдске општине (у Техничкој управи Секције за ревизију регулације), све до избијања Првог светског рата.[2]
По завршетку Великог рата од 1921. до 1940. године, као овлашћени пројектант Краљевине Југославије, са бироом у Далматинској 9, а потом и у 6 сопственој згради у Господар Јовановој 42а, Иван Белић је радио на реализацији бројних пројекте.[3]
Био је и редовни члан Удружења југословенских инжењера и архитеката, као и утицајног локалног Клуба архитеката.
За приватне инвеститоре, Белић је пројектовао углавном угаоне и приземне објекте, а у стилу академизма и умереног модернизма, бавио се претежно:
Већина његових ауторских дела, којих је било око четрдесетак,[4] није сачувана (попут куће Жанке Стокић на Сењаку из 1927, срушене око 1960), а ни историографски проучене,[5] изузев карабињерске „Палацине“ (1932) у комплексу италијанске амбасаде.[6] и палате „Реуниона”.
У знак признања за његов допринос у архитектури Београда београдске улица која почиње од улице Владимира Погачића, и иде кп 4497/1 и завршава се у кп 4497/5 у КО Нови Београд, носи његово име.[7]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.