Ветроказ је инструмент се користи за приказивање правца ветра. Обично се користи као архитектонски украс на највишој тачки зграде.
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2f/Gallo_di_Ramperto2.jpg/640px-Gallo_di_Ramperto2.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8f/WeatherVane.jpg/640px-WeatherVane.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/Microcosm_of_London_Plate_003_-_Board_Room_of_Admiralty_Microcosm_edited.jpg/640px-Microcosm_of_London_Plate_003_-_Board_Room_of_Admiralty_Microcosm_edited.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ac/VeletaMasGrandeMundoQueFunciona.jpg/640px-VeletaMasGrandeMundoQueFunciona.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f2/Douglas_DC3.jpg/640px-Douglas_DC3.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/Chickenvane.jpg/640px-Chickenvane.jpg)
Иако су делимично функционални, ветрокази су углавном декоративни, често садрже традиционални дизајн петла са словима која означавају тачке компаса. Остали уобичајени мотиви укључују бродове, стреле и коње. Немају сви ветрокази показиваче. Када је ветар довољно јак, врх стреле или петла ће указати на смер из кога ветар дува.
Ветроказ је независно измишљен у древној Кини и Грчкој отприлике у исто време током 2. века пре нове ере. Најраније писмено појављивање ветроказа је у старом кинеском тексту Хуаинанзи, око 139. године п.н.е. Кула ветрова на древној грчкој агори у Атини некада је на свом крову носила ветроказ у облику бронзаног Тритона који је у испруженој руци држао штап, ротирајући док је ветар мењао смер. Испод тога био је фриз украшен са осам богова грчких ветрова. Осам метара висока конструкција садржавала је и сунчани часовник, а унутра водени сат. Датира око 50. године п.н.е.[1]
Војни документи из периода Три краљевства Кине (220–280) помињу ветроказ као „пет унци“ (ву лианг, 五兩), назван по тежини материјала.[2] Од 3. века, кинески ветрокази обликовани су као птице и називани "птица која показује ветар" (кианг фенг ву, 相風烏). Санфу хуангту (三輔黃圖), књига из 3. века коју је Миао Чангиан написао о палатама на Чанг'ану, описује ветроказ у облику птице који се налази на крову куле, што је, такође, могао бити анемометар.
Најстарији сачувани ветроказ у облику петла је Gallo di Ramperto, направљен 820. године, а сада се чува у Музеју Санта Ђулије у Бреши, Ломбардија.[3] [4]
Папа Лав IV имао је петла постављеног у старој базилици Светог Петра или старој Константиновој базилици.[5]
Папа Гргур I је рекао да је петао "најприкладнији амблем хришћанства", "амблем светог Петра", што је позивање на Јеванђеље по Луки 22:34 у којој Исус предвиђа да ће га се Петар три пута одрећи пре него што се петао огласи.[6] [7]
Као резултат тога,[6] петао је постепено почео да се користи као ветроказ на црквеним торњевима, а у 9. веку Папа Никола I [8] наредио је да се та фигура постави на сваком торњу цркве.[9]
Таписерија из Бајеа из 1070-их приказује човека који поставља певца на Вестминстерску опатију.
Једна алтернативна теорија о пореклу ветроказа на црквеним торњевима је да је то био симбол будности клера који позива људе на молитву.[10]
Друга теорија каже да петао није био хришћански симбол [11] већ сунчев амблем [12] који потиче од Гота.[13]
Неколико цркава је користило ветроказе у облику амблема својих светаца. Град Лондон има два преживела примерка. Ветроказ Светог Петра над Корнхилом није у облику петла, већ кључа;[14] док је ветроказ Св. Лоренца Јеврија у облику решетке.[15]
Рани ветрокази имали су врло украсне показиваче, али модерни ветрокази обично су једноставне стрелице. У згради Адмиралитета Краљевске морнарице у Лондону - крилца на крову су била механички повезана са великим бројчаником у соби за састанке, тако да су виши официри у сали увек били упознати са смером ветра.
Модерни уређаји комбинују ветроказ са анемометром (уређајем за мерење брзине ветра). Заједничко лоцирање оба инструмента омогућава им употребу исте осе (вертикалне шипке) и пружа координисано очитавање.
Према Гинисовој књизи рекорда, највећи светски ветроказ, Тио Пепе реклама, налази се у Херезу, у Шпанији. Град Монтагју, Мичиген, такође тврди да има највећи ветроказ стандардног дизајна, а то је брод и стрела која је висока 48 стопа, а дуга 26 стопа.[16]
Изазивач за титулу највећег светског ветроказа налази се у месту Вајтхорс у Јукону. Ветроказ је Даглас ДЦ-3 повучен из саобраћаја, на окретном носачу. Смештен у Музеју транспорта Јукона[17] поред међународног аеродрома Вајтхорс; пилоти га користе за одређивање правца ветра, туристи га користе као оријентир а мештани уживају у њему. Ветроказу је потребан ветар од само 5 чворова да би се окретао.[18]
Изазивач највиших ветроказа на свету налази се у месту Вестлок, Алберта. Класични ветроказ која досеже до 50 стопа опремљен је трактором из 1942. године. Овај оријентир налази се при Канадском музеју трактора.
- Anemoscope
- Apparent wind indicator, in sailing
- List of weather instruments
- Weather station
- Windsock, in aviation
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.