From Wikipedia, the free encyclopedia
Београдски трамвај је највећи и тренутно једини трамвајски систем у Републици Србији који је почео с радом 1892. године.
Београдски трамвај | |||
---|---|---|---|
![]() Београдски трамвај CAF Urbos 3 | |||
Опште информације | |||
Држава | ![]() | ||
Град | Београд | ||
Отварање | 1892. | ||
Електрификација | 1894–1904. | ||
Оператор | ГСП Београд | ||
Инфраструктура | |||
Дужина трасе | 42 km | ||
Ширина колосека | 1000 mm | ||
Депои | Сава | ||
Операција | |||
Линије | 12 | ||
Дужина линије | 127,3 km | ||
Возни парк | 204 | ||
| |||
Портал ![]() | |||
Године 1891. завршени су преговори између Београдске општине и фирме Периклес Цикос из Милана о изградњи трамвајског саобраћаја у Београду. Фирми из Милана је уступљен монопол над трамвајима и осветљењу у Београду. По уговору је била предвиђена изградња у укупној дужини од 21 .[1] Први београдски трамвај пуштен је у саобраћај дана 14. октобра 1892. године и возио је центром града, од Калемегдана до Славије. У почетку су се као погон користили коњи, Јулка и Соко.[2][3] Прва електрична линија уведена је 1894.[4] До краја 1905. године све линије биле су електрифициране. Године 1912. у Београду је било осам трамвајских линија који су те године превезли укупно 7.500.000 путника.
Први и Други светски рат доста су оштетили трамвајски систем, но оба пута је обновљен.[5][6] У октобру 1922. је очекивано 80 моторних кола одн. задњих кола из Немачке, па су пројектоване и нове линије[7] (нпр. почетком јула 1923. пуштена је у саобраћај партија од седам немачких трамваја). Линија "Калимегдан-Коларац-Ново Гробље", која је пре рата "ишла само од Коларца до Тркалишта" (под Коларцем се мисли на локацију на дан. Тргу Републике) пуштена је 23. октобра 1922.
Други трамвајски колосек између Славије и Аутокоманде, куда је возила Десетка, пуштен је у јулу 1935.[8] Почетком 1937. добијено је 12 нових кола, четири из "Јасенице а.д." Смедеревска Паланка, остало из творнице у Славонском Броду.[9] У радионицама Дирекције 1938. су направљена једна трамвајска кола са аеродинамичном линијом[10][11] (занимљиво да су столице биле постављене под углом[12]). За потребе "шестице", дупли трамвајски колосек у Александровој улици је продужен до "Цветкове механе" почетком 1941.[13][14] Већина трамваја је ноћила у депоу код старе електричне централе, а остали у улици Краља Александра.[15] Према тарифи усвојеној 1936, вожње су коштале 1, 1,5 или 2 динара (раније су постојале карте скупље од 2 динара). Карте од 1,5 и 2 динара су биле 20 одн. 25% јефтиније у картонима за 30 вожњи.[16] Трамваји су имали "тролу са точкићем уместо тролу у облику лире", чије је варничење ометало радиофонију; скретницама су управљали службеници Дирекције, "обично какав старац".[17] Подлога пруге у ул. Краља Милана промењена је 1937. из бетонске у макадамску, ради лакшег оправљања и мање буке.[18]
На лето 1940. стигло је пет кола нових италијанских трамваја, зелене боје. Новина у њима је била то што су се карте наплаћивале на улазу, уместо да кондуктер обилази путнике. Капацитет је био 100 путника, али се могло попунити и до "140".[19]
Још 1938. године се помињу планови за изградњу метроа.[20]Током 1970-их појавили су се поново планови да се у граду изгради метро систем, али су 1982. године одбијени јер је донесена одлука како ће се проширити већ постојећа трамвајска мрежа. Године 1985. постављено је 45 км нових шина, а трамваји су преласком реке Саве почели са превозом путника и у Новом Београду.[21]
Крајем 2000-их година започела је модернизација система, а последње промене биле су 2010. године.
Трамваји су кретали око 5 сати ујутру (у зависности од линије), а последњи полазак био је у десет часова увече, недељом у једанаест. Интересантно је да су трамваји били дужни да воде рачуна о завршетку представа у Народном позоришту и последњи су кретали у зависности од дужине представе. Саобраћај се појачавао на свим линијама у 12 и у 17 часова, када су чиновници одлазили кући на паузу за ручак или се завршавало радно време. Иако је био дефинисан прецизан ред вожње, трамваји су стално каснили у поласку.[4]
Према подацима из 1938. године у Београду су постојала три главна правца којима су возили трамваји.[20]
Београдски трамвајски систем има укупну дужину шина од 127,3 км и 11 трамвајских линија:
Укинуте линије:
Током ноћи саобраћале су само две линије:
Превозом управља фирма ГСП Београд (Градско саобраћајно предузеће Београд).
Тренутно (јун 2023), линије 3 и 3Л су привремено укинуте због радова на шинама на потезу од Топчидера до Кнежевца.
Слика | Назив | број | нумерација |
---|---|---|---|
![]() |
Tatra KT4 | 146 | 2201-2420 |
![]() |
Düwag Be4/6[33] | 28 | 2601-2628 |
![]() |
CAF Urbos 3 | 30 | 1501-1530 |
![]() |
Tatra T4 | 1 (није у употреби) | 1004 |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.