![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/22/Carnot_heat_engine_2.svg/langsr-640px-Carnot_heat_engine_2.svg.png&w=640&q=50)
Termodinamičko stanje
From Wikipedia, the free encyclopedia
Termodinamičko stanje sistema je njegovo stanje u specifičnom vremenu, koje je u potpunosti identifikovano vrednostima odgovarajućeg skupa parametara poznatih kao varijable stanja, parametri stanja ili termodinamičke varijable. Kada se za sistem odredi takav skup termodinamičkih varijabli, vrednosti svih termodinamičkih svojstava sistema su jedinstveno određene. Uobičajeno je da se za termodinamičko stanje uzima termodinamička ravnoteža. To znači da stanje nije samo stanje sistema u određenom vremenu, već da su uslovi isti, nepromenljivi, tokom neograničeno dugog vremenskog perioda.
Termodinamika uspostavlja idealizovani formalizam koji se može sumirati sistemom postulata termodinamike. Termodinamička stanja su među osnovnim ili primitivnim objektima ili pojmovima formalizma, u kojem je njihovo postojanje formalno postulirano, a ne izvedeno ili konstruisano iz drugih koncepata.[1][2][3]
Termodinamički sistem nije samo fizički sistem.[4] Umesto toga, generalno, neograničeno mnogo različitih alternativnih fizičkih sistema čini dati termodinamički sistem, jer u principu fizički sistem ima mnogo više mikroskopskih karakteristika nego što se spominje u termodinamičkom opisu. Termodinamički sistem je makroskopski objekat, čiji mikroskopski detalji nisu eksplicitno razmatrani u termodinamičkom opisu. Broj varijabli stanja potrebnih za određivanje termodinamičkog stanja zavisi od sistema i nije uvek poznat pre eksperimenta; obično se nalazi na osnovu eksperimentalnih dokaza. Taj broj je uvek dva ili više, i obično nije veći od desetak. Iako je broj varijabli stanja fiksiran eksperimentom, ostaje izbor koje od njih će se koristiti za određeni pogodni opis; dati termodinamički sistem može biti alternativno identifikovan sa nekoliko različitih izbora iz skupa varijabli stanja. Izbor se obično vrši na osnovu zidova i okoline koji su relevantni za termodinamičke procese koje treba uzeti u obzir za dati sistem. Na primer, ako je namera da se razmotri prenošenje toplote sistema, onda bi zid sistema trebao da bude propustljiv za toplotu, i taj zid treba da poveže sistem sa telom, u okruženju, koje ima definisanu vremenski nepromenljivu temperaturu.[5][6]
Za ravnotežnu termodinamiku, u pogledu termodinamičkog stanja sistema, njeni sadržaji su u unutrašnjoj termodinamičkoj ravnoteži, sa nultim protokom svih količina, kako unutrašnjih tako i između sistema i okoline. Za Planka, primarna karakteristika termodinamičkog stanja sistema koji se sastoji od jedne faze, u odsustvu spoljašnjeg nametnutog polja sile, je prostorna homogenost.[7] Za neravnotežnu termodinamiku, odgovarajući skup identifikacionih varijabli stanja uključuje neke makroskopske varijable, na primjer nenulti prostorni gradijent temperature, koji ukazuje na odstupanje od termodinamičke ravnoteže. Takve neravnotežne identifikacione varijable stanja ukazuju da se neki nenulti protok može pojaviti unutar sistema ili između sistema i okoline.[8]