Dijagnostička virusologija(engl. Diagnostic Virusology) je skup metoda laboratorijskedijagnostikevirusnih infekcija. Dijagnostička virologija je u 21. veku doživela čitav niz brzih promena usled pojave molekularnih tehnika i povećane kliničke osetljivosti seroloških ispitivanja.[1]
kod novorođene dece i fetuse sa kongenitalnim infekcijama.[1]
Dijagnostika virusološka takođe ima poseban značaj za javno zdravlje, jer uspešno, identifikuje uzročnika respiratornih infekcija i krucijalna je za prepoznavanje novih sojeva virusa influence i može inicirati program masovne imunizacije u slučaju pojave epidemije.[2]
Elektronski mikroskopELISA testPCR test
Od najpoznatijih metoda virusologije u kliničkoj laboratorisjkoj dijagnostici se primenjuju:
Vizuelizacija virusa elektronskim mikroskopom
Elektronska mikroskopija je složena, skupa, tehnički komplikovana metoda dijagnostike virusa, koja zahteva dobro obučen kadar, koji je samo jedan od nedostataka metode. U druge nedostke spadaju:
niska osetljivost (potrebno je > 106 virusnih čestica/ml ili gr uzorka),
virusi koji imaju iste morfološke karakteristike (oblik, veličinu i simetriju) odnosno pripadaju istoj familiji ne mogu se diferencirati elektronskom mikroskopijom.
Zato je ova metoda uglavnom ograničene upotrebe, koja se svodi na istraživačke laboratorije i centre.[3][4]
Detekcija virusnih antigena
Detekcija virusnih antigena se zasniva na imunofluorescenciji, imunoenzimskim testovima (imunoperoksidaza, ELISA, aglutinacija). Najčešće se metodama detekcije virusnih antigena, koristi za njihovu identifikuju:[1]
U uzorcima iz respiratornog trakta — identifikuju se: respiratorni sincicijalni virus (RSV), virus influence i parainfluence, adenovirusi
U uzorcima iz kožnih lezija — identifikuje se HSV i VZV
U uzorku stolice — identifikuje se rotavirus
U uzorcima krvi pacijenta — identifikuje se HSV i VZV i CMV i hepatitis B virus (površinski antigen)
Detekcija virusnog genoma
Detekcija virusnog genoma je molekularna tehnika koja se zasniva na PCR, drugim tehnikama amplifikacije nukleinskih kiselina, DNK ili RNK hibridizaciji i sekvenciranje nukleinskih kiselina
Detekcija virusnog genoma u novije vreme se pokazalae kao dobra metoda, kod virusnog genoma (DNK ili RNK) za:[1]
Izolacija virusa iz embrionisanih jajaTest inhibicije hemaglutinacije
otkrivanje novih virusa,
ispitivanje rezistencije virusa,
dizajniranje novih antivirusnih lekova,
dizajniranje vakcina.
Izolocija virusa (ćelijska kultura)
Izolacija virusa ili ćelijska kultura, može da bude iz:
embrionisanih jaja,
laboratorijske životinje.
Dokazivanje antivirusnih antitela u serumu (serologija)
Izolacija virusa u ćelijskoj kulturi, iako je vrlo senzitivna i specifična metoda, primenjuje se samo u bolje opremljenim laboratorijama jer zahteva specifičnu opremu i određeno iskustvo mikrobiologa.
Dijagnostička primena seroloških testova
Neki od primera dijagnostičke primene seroloških testova u virusologiji prikazan je u donjoj tabeli:[5]
Више информација Test, Pimeri primene testa ...
Dijagnostička primena seroloških tehnika
Test
Pimeri primene testa
Fiksacija komplementa
Detekcija antitela specifičnih za respiratorne viruse
ELISA
IgG/IgM antitela - rubela, morbili, mumps, HIV, hepatitis A
Antigeni - HBs u serumu, norovirusa i rotavirusa u stoliici
Imunofluorescencija
IgG/IgM antitela - EBV,VZV
Antigen – RSV, influenca i drugi respiratorni virusi u respiratornim sekretima
Murray PR, Witebsky FG. The Clinician and the Microbiology Laboratory. In: Mandell, Douglas and Bennett´s principles and practice of infectious diseases, eds. Gerald L. Mandell, John E. Bennett, Raphael Dolin. (7th изд.). Churchill Livingstone Elsevier. 2010. стр.233—65.Недостаје или је празан параметар |title= (помоћ).