![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e8/Fidelio18140523.jpg/640px-Fidelio18140523.jpg&w=640&q=50)
Фиделио
оперско дело / From Wikipedia, the free encyclopedia
Фиделио, изворно назван Leonore, oder Der Triumph der ehelichen Liebe (Леонора, или Тријумф брачне љубави),[1] Оп. 72, је једина опера Лудвига ван Бетовена. Немачки либрето првобитно је припремио Јозеф Сонлајтнер од Француза Жан-Николе Бујиа, са премијером у Бечком позоришту 20. новембра 1805. Следеће године Штефан фон Бројнинг помогао је да се рад скрати са три дела на два. Након даљег рада на либрету Георга Фридриха Трајтшкеа, коначна верзија изведена је у Кернтнертор позоришту 23. маја 1814. По договору се обе прве верзије називају Леоноре.
Фиделио | |
---|---|
| |
![]() | |
Либрето | Јозеф Сонлајтнер, Штефан фон Бројнинг, Георг Фридрих Трајтшке |
Језик | немачки |
Премијера | 20. новембар 1805 Бечко позориште |
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/93/Fidelio.jpg/640px-Fidelio.jpg)
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/aa/Premiere_Fidelio_Nederlandse_Opera%2C_Bestanddeelnr_903-7095.jpg/640px-Premiere_Fidelio_Nederlandse_Opera%2C_Bestanddeelnr_903-7095.jpg)
Либрето говори о томе како Леонора, прерушена у затворског чувара под именом "Фиделио", спасава свог супруга Флорестана од смрти у политичком затвору. Бујијев сценарио уклапа се у Бетовенову естетску и политичку перспективу: причу о личној жртви, јунаштву и коначном тријумфу. Са својом прикривеном борбом за слободу и правду која одражава савремене политичке покрете у Европи, такве теме су типичне за Бетовенов „средњи период“. Значајни тренуци у опери укључују "Збор затвореника" (O welche Lust), оду слободи коју пева хор политичких затвореника, Флорестанову визију Леоноре која долази као анђео да га спасе и призор у коме се коначно дешава спас. Финале слави храброст Леоноре са наизменичним доприносима солиста и хора.