Српски рок
From Wikipedia, the free encyclopedia
Српски рок је рок сцена Србије. Током 1960-их, 1970-их и 1980-их, док је Србија била конститутивна република СФРЈ, српска рок сцена је била део југословенске рок сцене.
![]() | Овај чланак је стављен на гласање за стицање статуса сјајног чланка.
Коментаришите предлог и/или евентуално гласајте. |
Социјалистичка Федеративна Република Југославија није била држава источног блока, већ чланица Покрета несврстаних и као таква је била далеко отворенија за западну културу у односу на друге социјалистичке земље. Рокенрол је у Југославију стигао преко страних радио станица, међу којима се издваја Radio Luxemburg,[1][2] и рокенрол плоча, донетих са Запада.[3] Утицаји рокенрола допрли су до шлагерских певача, међу којима се издвајао Ђорђе Марјановић, који је 1959. године објавио први соло албум популарне музике у Србији.[4] Крајем 1950-их појавили су се први рокенрол бендови, а 1960-их су се појавили многи бит бендови, као што су Силуете и Елипсе, који су постали енормно популарни међу млађим генерацијама. Рок бендови су скренули пажњу јавности на себе, што је праћено појавом првих рок музичких часописа, радио и ТВ емисија.[3] [5]
До почетка 1970-их, српски рок бендови су издавали само сингл и ЕП плоче. Корни група је била прва српска рок група која је објавила ЛП албум 1971. године,[6] и један од првих бендова који је кренуо ка прогресивном року.[7] Прогресивни рок је доминирао српском рок сценом током 1970-их, а део бендова је у свој звук унео елементе традиционалне музике.[8] У овом периоду, бендови као што су ЈУ група, Поп машина и Смак су остварили велику мејнстрим популарност и велику продају албума. Крајем 1970-их појавио се истакнути хард рок бенд Рибља чорба и појавиле су се блиско повезани панк рок и нови талас.[9] Пекиншка патка је била прва српска панк рок група која је објавила албум 1980. Новоталасне групе Шарло акробата, Електрични оргазам и Идоли, које су се појавиле на утицајном компилацијском албуму Пакет аранжман 1981. године, пратиле су многе новоталасне групе. Око 1982. године, сцена новог таласа је опала и многе групе су се помериле ка комерцијалнијем звуку. Током 1980-их, поп рок музичари, попут Ђорђа Балашевића и Бајаге и инструктора, доминирали су мејнстрим сценом, али су се појавили и разни други жанрови, као и алтернативна рок сцена, са групама као што су ЕКВ, Дисциплина кичме,[10] и Рамбо Амадеус, је почео да се развија и стиче мејнстрим популарност.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/Dzuboks_logo.svg/640px-Dzuboks_logo.svg.png)
Избијањем ратова почетком 1990-их, бивша југословенска рок сцена је престала да постоји. Током 1990-их, већина, како мејнстрим, тако и андерграунд, рок група изражавала је своје противљење влади Слободана Милошевића, што је довело до њиховог одсуства из већине медија под контролом владе. Иако је неколико великих мејнстрим бендова успело да одржи своју популарност (неки од њих, попут Партибрејкерса и Ван Гога), развила се велика андерграунд и инди музичка сцена. Након НАТО бомбардовања СР Југославије 1999. године и доласка политичких промена током 2000-их, почела је да се развија нова независна сцена. Током 2000-их година дошло је и до успостављања нових веза између сцена бивших југословенских република.