![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/Classical_definition_of_Kno.svg/langsr-640px-Classical_definition_of_Kno.svg.png&w=640&q=50)
Социологија знања
From Wikipedia, the free encyclopedia
Социологија знања је наука која се бави проучавањем релација између људског мишљења и социјалног контекста у коме се оно појављује као и ефеката који преовлађујуће идеје имају на друштво. Она није специјализовани део социологије, али зато се бави великим бројем основних питања о ширини и ограничењима социјалних утицаја на живот појединца као и социолошко-културне основе нашег знања о свету. Комплементарна област социологији знања је социологија не знања, укључујући и учења о рупама у знању и не знању као основној карактеристици стварања знања.[1][2][3]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/Classical_definition_of_Kno.svg/320px-Classical_definition_of_Kno.svg.png)
Социологија знања је примарно основана од стране социолога Емила Диркема на почетку 20ог века. Његов раде се бави директно тиме како концептуално на мишљење језик и логика може деловати социолошка средина из које су настали. У раномном делу, написаном заједно са Марсел Маусом, Примитивна класификација, Диркем и Маус узимају учење о "примитивномј" групној митологији да би расправили да систем класификације је колективно засновани и да се поделе са овим системима покрећу уз помоћ социјалних категорија. Касније, Диркем у Елементарним Облицима Религиојског Живота ће разрадити своју теорију сазнања испитивањем како језик, као и концепт и категорије (као нпр. време и простор) коришћене у логичком мишљењу имају социолошко порекло. Иако, ни Диркем, ни Маус, конкретно нису користили термин 'социологија знања', њихов рад је важан додатак овој области.
Конкретан термин 'социологија знања' је постао опште коришћен од 1920их, када је неколико социолога који говоре немачки, најзначајнији међу њима су били Макс Шелер и Карл Менхајм, написало обимне радове о социологији знања.[4] Са доминацијом функционализма средином 20оф века, социологија знања је остајала на периферији уобичајног социолошког мишљења. У велкој мери је допуњена и приближена свакодневном животу 1960тих година, конкретно од стране Питер Л. Бергера и Томаса Лукмана у Социјалној Конструкцији Реалности (1966) и дан данас представља срж за методе поступања са квалитативним разумевањем људског друштва (упоредити са социологијом конструисања реалности). Генеолошка и археолошка учења Мишела Фукоа су од значајног садашњег утицаја.