From Wikipedia, the free encyclopedia
Пегава кукумавка (лат. ) мала је сова из породице правих сова, која живи и гнезди се у тропској Азији, од Индије до Југоисточне Азије. Чест је становник отворених станишта, укључујући пољопривредно земљиште и људска насеља, тако да се често може видети и у градовима. Гнезди се у групама, у малим шупљинама у дрвећу, пећинама или зградама, у којима полаже 3-5 јаја. Врста не живи на Шри Ланки, иако су нађени бројни примерци у Рамсвараму, најјужнијем граду у Индији, као и у близини превлаке између Индије и Шри Ланке. Гнежђење поред људских насеља показује већи успех у узгоју због повећане расположивости глодара за исхрану младих.[2] Врста је веома слична кукумавки и показује велику разноврсност, па се јављају различите варијације у величини и форми.
Пегава кукумавка | |
---|---|
![]() | |
, Махарарашта, Индија | |
Научна класификација | |
Царство: | |
Тип: | Хордати () |
Класа: | Птице () |
Ред: | Сове () |
Породица: | |
Род: | |
Врста: | A. brama |
Биномно име | |
Athene brama (Temminck, 1821) | |
![]() | |
Синоними | |
Carine brama |
Пегава кукумавка је мала и здепаста птица, свега 21 центиметар висока. Горњи део тела је сиво-браон боје са једва приметним белим шарама. Фацијални диск је блеђе боје, док су јој очи жуте. Обрве, као и део око врата, беле су боје. Када је реч о изгледу, код ове птице се не јавља полни диморфизам. Лет је веома нестабилан и валовит. Главна подврста је тамнија од осталих које живе у сувљим срединама.[3]
Ранији истраживачи су ову врсту сматрали подврстом кукумавке. Оне су данас раздвојене у две врсте, али се сматра да заједно формирају комплекс суперврсте. Описано је пар подврста пегаве кукумавке и данас је прихваћено четири до пет званичних подврста ([4] није призаната за подврсту и односи се на гаћасту кукумавку;[5] из јужне Индије описана од стране Стјуарта Бејкера, као и подврста коју је описао Даинган, а која живи на северу Тајланда,[6] обично се званично не признају као подврсте пегаве кукумавке[7]). Пет широко распрострањених и признатих подврста су (Валтер Келц, 1950), која живи на западу Азије - у Ирану и Пакистану; (Џејмс Френклин, 1831) из северне Индије; (Теминк, 1821), која живи на југу Индије и тамнија је од претходне подврсте; (Рипли, 1948) - не признаје се увек, а живи на североистоку Индије има више белих шара на перју и много пискавији глас и подврста (Хјум, 1873), која живи у југоисточној Азији од Мјанмара и Тајланда па до Камбоџе и Вијетнама. Северне и јужне потпопулације у Индији се мешају и ту не постоји нека прецизна граница ареала. Северне популације подврсте имају смеђкаст горњи део тела. Величина птице опада од севера према југу.[8][9]
Ова кукумавка је ноћна птица, мада се понекад може видети и дању. Када је узнемирена током њеног дневног одмарања, она љуља своју главу и зури у узнемиравача.[10] Често се може уочити само на основу тога што велики број јединки, понекад и читав парламент, живи на једном дрвету. Лови разне врсте инсеката и кичмењака. Врсте које живе у Пакистану се углавном хране искључиво инсектима.[11][12][13][14] У сушном региону Џодпур, евидентирано је да се ова птица храни највише глодарима (и то онима из рода , док избегавају глодаре попут оних из рода и то пре сезоне парења.[15] Слепи мишеви, жабе и мале змије такође могу да буду на њиховом менију,[16][17] а забележени су и случајеви да се ова птица хранила скорпијама и мекушцима.[18]
Сезона парења траје од новембра до априла.[3] Удварање се састоји од међусобног трљања кљунова, грљења и ритуалног храњења. Женка може да дозива мужјака, да љуља главу и спушта реп током дозивања.[19] Друштвена организација породичних група није сасвим јасна и више мушкараца се може парити са женком, а женке могу покушати и псеудокопулацију,[20] вероватно као неку врсту понашања замењивања.[21][22] Гнезде се у шупљинама и често се такмиче са осталим птицама за место за гнежђење. Такође могу да се гнезде и у шупљинама у вертикалним насипима.[23] Гнездо може бити обложено листовима и перјем или могу користити обложено гнездо старих станара. Углавном полажу три или четири бела округла јаја. Једно јаје је просечно 30,9 милиметара дугачко, 26,3 милиметара широко, а тешко 11,6 грама. Инкубација почиње одмах након првог излегнутог јајета, па се због тога јављају и разлике у величини младунаца. Млади се у почетку хране инсектима, као што су бубашвабе, а касније једу и мале сисаре попут мишева. Младунци добијају на тежини у почетку, међутим, када крену да добијају перје, они олакшају.[24] Само један или два младунца могу да напусте гнездо, и то након 20 до 28 дана.[16]
Мозак ове птице садржи епифизу, део за који се сматрало да сове не поседују.[25] Пегава кукумавка показује разлике у количини мелатонина током дана и ноћи. Висок ниво мелатонина је повезан са сном, док је низак ниво повезан са стањем високе будности и активности ловљења. Младунци ових сова показују незнатно нижу концентрацију мелатонина ноћу која се мало повећава у раним поподневним сатима. Друге сове, попут кукувије, такође показују ову малу варијацију у количини мелатонина.[26][27] Утврђено је да су сезонске промене жлездане активности повезане са факторима средине, као што су температура и влажност ваздуха.[28]
Ова птица, веома позната људима, посебно својим гласним дозивањем, често се повезује са лошим догађајима.[29] Латинско име птице потиче од француског имена , чиме се индиректно упућује на индијско станиште ове сове, одавањем почасти Брахми, једном од врховних богова Индуса. У индијској митологији сова је тзв. “вахан” (вид транспорта) Лакшми, богиње богатства.[30]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.