Лицидерски занат у Нишу
From Wikipedia, the free encyclopedia
Лицидерски занат у Нишу и југоисточној Србије припада групи млађих старих заната, у оквиру кога су први нишки воскари почев од треће деценији 20. века, производили лицидарске колаче, који су били украс, који се качио око врата или на зид. Зато они нису уопште били за јело, јер се поред брашна користио и гипс (да би били лепши и чвршћи). Зато није било битно да ли су свежи већ како изгледају.
Како лицидерски занат није могао да нишким занатлија обезбеди потпуну егзистенцију, самостално није обављан, већ као допуна воскарском занату. Оба заната била су сезонска, па је лицидерски сматран летњим а воскарски зимским. Оба заната најчешће је обављао исти мајстор у својој мешовитој воскарско-медичарско-лицидерској радњи.[1]