археолошки артефакт From Wikipedia, the free encyclopedia
Бронзана ограда из Медијане, је артефакт од ливене бронзе, изузетне лепоте, откривен током истраживања спроведених 2000. године у археолошком парку Медијана у источном делу Ниша, на пола пута за Нишку Бању, повременом боравишту римских царева, на њиховом пропутовању кроз Наисус.[1] Медијана је у време владавине цара Константина Великог, била римско насеље или комплекс летњих резиденција типа урбаних вила раскошно украшених бројним уметничким делима и велико пољопривредно газдинство, отвореног типа, покрај пута, који је од Наиса водио ка истоку, према Сердици и даље према Константинополису. Насеље је настало на самом крају 3. или почетком 4. века.[2][3]
Бронзана ограда из Медијане | |
---|---|
Бронзана ограда откривена на Медијани 2000, као део сталне поставке у Народном музеју у Нишу | |
Место | Медијана (Ниш) ![]() |
Саграђен | 4. век |
Градитељ | Римљани |
Тип структуре | Украсни део „виле са перистилом“ на Медијани |
Почетак и крај 20. века обележила су два значајна налаза у Нишу: 1900. пронађена је Константинова глава у кориту реке Нишаве, а 2000. године на археолошком локалитету Медијани делови бронзане ограде с хермама. Судећи по попрсјима божанстава Асклепија и Луне, главама Медуза и лавова изливених у бронзи, ограда се највероватније налазила на улазном делу у неки интимни или сакрални простор на Медијани. Могуће да је ограда била део ентеријера царског простора, у коме се он представљао својим поданицима, цивилима и војницима. Претпоставља се да је то могао бити улаз у апсидални део триклинијума простране луксузне виле са перистилом, у којој су боравили многи цареви из 4. века н. е. приликом њихових путовања на Исток.[4]
Ограда се састојала од осам канцела – четири са леве и четири са десне стране. Са сваке стране ограде стајале су по три херме „јатричка божанстава“ (како их назива Милоје Васић).[lower-alpha 1] До данас су сачувана четири канцела, две херме са ликовима Асклепија и Луне, као и подножје треће херме, очито неког женског божанства.
Бронзана ограда из Медијане, изложена је у Народном музеју у Нишу, као део сталне поставке музеја о античком Наисуусу.
Златни период у историји и животу Наиса (данашњег Ниша), започео је почетком 4 века н. е. доласком на престо Римске империје Константина Великог, рођененог у Наису 26. фебруара 280. године н. е. Током тридесетогодишње владавине (306–337) Константин је неколико пута боравио у родном граду, који је величанствено украсио, по свој прилици, велелепним и раскошним јавним, профаним и сакралним грађевинама, чији је ентераијер и екстеријер био богато украшен статуама, и другим предметима изливеним од бронзе. У првим деценијама 4. века н. е. у Наисусу је постојала радионица за производњу војне опреме и за израду сребрног посуђа.[6][7]
По мишљењу истраживача локалитета Медијана, ограда, највероватније првобитно није била намењена резиденцији у Медијани, већ је на овај простор донета много касније, (претпоставља се око 361. године), по жељи императора Јулијана.[4] На основу претпоставке да је апсида великог триклинијума виле са перистилом била претворена у паганско светилиште, највероватније је бронзана ограда са хермама донета и уграђена накнадно. То мишљење први је изнео у својим објављеним радовима др Милоје Васић, руководилац ископавања на Медијани, из 2000. године, ограда је стајала као олтарска преграда у апсиди триклинијума, такозване „виле с перистилом“, претвореној у паганско светилиште.[4] До овог закључка дошло се полазећи од почетне премисе, да су херме, заједно са оградом, имале улогу граничника, који је раздвајао два простора, световни и профани, имајући при томе у виду и чињеницу постављања бисте Асклепија који, као паганског еквивалента Христа (са особинама и бога и човека), али и херми са ликовима других божанстава.[8]
„ | Од ограде су сачуване три табле у целини и једна у фрагментима. Нађене су и две херме са бистама Асклепија и Луне. Правоугаоне табле украшене су крстастим и зракастим тракама, на чијим су спојевима аплициране шупље ливене лавље и Медузине главе. Изнад њих је колонада полукружно засвођених ниша са стубићима. Са унутрашње, грубо обрађене стране, на свакој табли оловом су била фиксирана два шиљка са полумесечастим и крстастим орнаментом. Главе божанстава изведене су сумарно, схематизовано и идеализовано, са назначеним атрибутима: полумесецом (Луна) и гениталијама (Асклепије). На доњем делухерме приказана су стопала у апостолкама.[4] | ” |
Како је мушки пандан Луни (Селени) највероватније Сол (Хелије), Хигији Асклепије и Дионис или Херакле, а од женских божанства још можда Дијана - Артемида, Васић М. претепоставља да су на огради највероватније била, поређане слева надесно, статуе следећих божанстава: Асклепије, Сол - Хелије, Дионис или Херакле, Дијана - Артемида, Луна - Селена, Хигија, тако да је свако божанство имало, на другој страни ограде, свој пандан супротног пола.
Капела у којој је ограда стајала била је, највероватније, посвећена „јатричким божанствима“. У прилог овоме иду докази да је у вили 1972. године откривен групни налаз скулптура, међу којима се налазе Асклепије, Хигија, Артемида, Дионис, Херакле и Меркур–Хермес. Претпоставља се да је апсиду „виле с перистилом“ у светилиште претворио император Флавије Клаудије Јулијан, познатији као Јулијан Апостата, за време свог боравка у Наису 361. године. Скулптуре су стајале у самој апсиди, а ограда на њеном улазу.[9]
Значај открића бронзане ограде огледа се и у томе што су у Србији први пут откривене античке херме. Најсажетије речено, појам херме (hermae), означава мермерни или бронзани стуб са представом главе најчешће брадатог Хермеса, а понекад и Диониса, Пана, или Пријапа и фалоса у ерекцији.[10] Херме од бронзе на огради из Медијане стајале су између канцела са бистама које приказују Ескулапа (Асклепија) и Луну, па се може претпоставити да су друге две бисте биле њихови пандани са приказом Хигије и Сола, јер су сачувани само делови изливени у полуканцелу са хермом. Бисте херми потичу из 4. века, вероватно око 320–325. године, када је у Римском царству дошло до поновног оживљавање класичне и хеленистичке уметности.[11]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.