veja medicine, ki se ukvarja z zdravjem zob in ustne votline From Wikipedia, the free encyclopedia
Zobozdravstvo, znano tudi kot dentalna medicina je veja medicine, ki se osredotoča na zobovje, dlesni in usta . Obsega preučevanje, diagnosticiranje, preprečevanje, obvladovanje in zdravljenje bolezni, motenj in stanj v ustih, ki so najpogosteje osredotočeni na razvoj in razporeditev zob ter ustno sluznico. [1] Zobozdravstvo lahko zajema tudi druge vidike kraniofacialnega kompleksa, vključno s temporomandibularnim sklepom . Zdravnik se imenuje zobozdravnik.
Zgodovina zobozdravstva je skoraj tako stara kot zgodovina človeštva in civilizacije, z najzgodnejšimi dokazi iz let 7000 pred našim štetjem do 5500 pred našim štetjem.[2] Zobozdravstvo naj bi bilo prva specializacija v medicini, ki je razvila lastno akreditirano diplomo s svojimi specializacijami.[3] Velikokrat se imenuje tudi medicinska specialnost stomatologija (preučevanje ust in njihovih motenj in bolezni), zaradi česar se oba izraza v nekaterih regijah uporabljata zamenljivo. Vendar pa je za nekatere specialnosti, kot je oralna in maksilofacialna kirurgija (rekonstrukcija obraza), morda potrebna medicinska in zobozdravstvena diploma.
Zobozdravstvene posege izvaja zobozdravniški tim, ki ga pogosto sestavljajo zobozdravnik in zobozdravstveni sodelavci (zobni asistenti, zobni higieniki, zobni tehniki, pa tudi zobni terapevti). Večina zobozdravnikov bodisi dela v zasebnih ordinacijah (primarna oskrba), zobozdravstvenih bolnišnicah (sekundarna oskrba) in ustanovah (zapori, šole, univerze).
Zobozdravstvo se velikokrat deli na preventivno nego zob in pravilno hranjenje, ki bi zmanjšalo presežke škodljivih snovi, ki razkrajajo zobovje in dlesni. Zobozdravstvo kot dejavnost se ukvarja deloma s preventivo z spodbujanjem nege zob skozi pravilno nego zob, uporabo flouridne vode, zobne paste, zobne ščetke, nitke, različnih preparatov, in tako obogatijo s pravilnim vedenjem uporabnika zobozdravstvenih storitev, ki mu ni treba poseči po bolj invazivnih postopkih, ki se ukvarjajo s ohranjanjem zobovja ali njegovih funkcij. Zobozdravnik lahko ugotovi koristne podatke o bodoči negi s radiologijo ali preiskavo krvi, nekatere zobne težave imajo vplive tudi na srčne bolezni.
Zobozdravstvo običajno obsega medicinsko prakso povezano z ustno votlino.[4] Po podatkih Svetovne zdravstvene organizacije so ustne bolezni velik problem javnega zdravja zaradi visoke pojavnosti in razširjenosti po vsem svetu, pri čemer so prikrajšani bolj prizadeti kot druge socialno-ekonomske skupine.[5]
Večina zobozdravstvenih zdravljenj se izvaja za preprečevanje ali zdravljenje dveh najpogostejših bolezni ustne votline, ki sta zobni karies (zobna gniloba) in parodontalna bolezen (bolezen dlesni ali pioreja). Običajno zdravljenje vključuje obnovo zob, ekstrakcijo (odstranitev zoba brez poškodb oživčene preostale votline, na primer jezika - kirurško odstranitev zob), luščenje in skobljanje korenin, endodontsko zdravljenje koreninskih kanalov in kozmetično zobozdravstvo.[6]
Glede na splošno zdravstveno urjenje lahko zobozdravniki opravljajo brez specializacije večino zobozdravstvenih posegov, kot so obnovitvena (plombe, krone, mostički), protetična (proteze), endodontska (koreninska) terapija, paradontalna (dlesni) terapija in ekstrakcijo zob ter opravljanje pregledov, radiografij (rentgenov) in diagnostike. Zobozdravniki lahko predpišejo tudi zdravila, kot so antibiotiki, pomirjevala in katera koli druga zdravila, ki se uporabljajo pri zdravljenju bolnikov.
Zobozdravniki spodbujajo tudi preprečevanje ustnih bolezni z ustrezno higieno in rednimi, dvakrat ali večkrat letno, pregledi za strokovno čiščenje in oceno. Ustne okužbe in vnetja lahko vplivajo na splošno zdravje, stanje v ustni votlini pa lahko kaže na sistemske bolezni, kot so osteoporoza, sladkorna bolezen ali rak . [7] [8] [9] Številne študije so tudi pokazale, da so bolezni dlesni povezane s povečanim tveganjem za sladkorno bolezen, srčne bolezni in prezgodnji porod . Koncept, da lahko ustno zdravje vpliva na sistemsko zdravje in bolezen, se imenuje "oralno-sistemsko zdravje".
Študije kažejo, da lahko zobozdravniki, ki so diplomirali v različnih državah [10] ali celo na različnih zobozdravstvenih šolah v eni državi [11], sprejmejo različne klinične odločitve za isto klinično stanje. Na primer, zobozdravniki, ki so diplomirali na izraelskih zobozdravstvenih šolah, morda priporočajo odstranitev asimptomatskega prizadetega tretjega molarja (modrostnih zob) pogosteje kot zobozdravniki, ki so diplomirali na latinskoameriških ali vzhodnoevropskih zobozdravstvenih šolah. [12]
Nekateri zobozdravniki se po začetni diplomi dodatno izobražujejo, da se specializirajo. Katere predmete natančno priznavajo organi za registracijo zobozdravnikov, se razlikuje glede na lokacijo. Primeri vključujejo: