From Wikipedia, the free encyclopedia
Grič Svetega Justa (Colle di San Giusto) je zgodovinsko središče mesta Trst.[1] Na njem so že v 1. stoletju Rimljani sezidali veliko civilno baziliko, kar daje sklepati, da se je ob njegovem vznožju, na obali, že takrat razvijalo večje naselje. V 14. in 15. stoletju je bil na griču sezidan grad in mesto obzidano. Ker je obzidje zajemalo v glavnem samo ta grič in del obale ob njegovem vznožju, se srednjeveški Trst istoveti z gričem Svetega Justa.
Najstarejša izkopanina na griču Svetega Justa so ostanki propilej iz 1. stoletja. Razločno se vidijo skozi rešetko v zvoniku današnje stolnice. Propileje - (grški monumentalni portal) - so bile postavljene na vrhu glavne ceste (današnja Via Cattedrale), ki je iz obale vodila na grič, vendar ni znano, kaj se je bilo za njimi. Propileje so merile 17,20 m v širino in 5,28 v globino. Stebri, ki jih danes vidimo v zvoniku, so njegov levi sprednji kot. Ostanki desnega kota in vmesnega stopnišča so pod današnjo cerkvijo in jih lahko dosežemo iz muzeja Orto Lapidario. Baje so to edine ohranjene propileje rimske kulture v Evropi.
Dve zgradbi, ki stojita na tem območju, predstavljata veliko znamenitost in sta izjemnega kulturno-zgodovinskega pomena za mesto in širšo okolico:
Med urbanističnimi posegi v 1920-ih vsekakor izstopa ureditev Parco della Rimembranza na griču sv. Justa po projektu inženirja Vittorio Privileggi (1933-1935).[2] Najprej je bila speljana Via Capitolina, široka razgledna cesta, ki se počasi vzpenja okoli griča proti vrhu do stolnice. Celotno pobočje griča od gradu do ceste je posvečeno spominu »padlih v vseh vojnah«. Med travo so postavljeni večji kraški kamni z napisi imen znanih in neznanih borcev. Na vrhu je postavljen kiparski kompleks Monumento ai Caduti, ki sta ga izdelala Attilio Selva in Enrico Del Debbio in ki je posvečen padlim tržaškim prostovoljcem iz prve svetovne vojne.
Na drugi strani griča se park zaključi z vodnjakom podobnim obelisku, ki ga je zasnoval Vittorio Privileggi, in je bil ob Mussolinijevem obisku leta 1938 postavljen na vrhu dolgega stopnišča do trga Goldoni. Stopnišče znano kot skala velikanov, se vzpenja na dveh straneh posebnega parka, kjer barve rastlin in cvetov rišejo tržaški grb, helebardo, kar se iz trga Goldoni jasno razloči. Prvotno je bil vodnjak osvetljen z belo-rdeče-zelenimi lučmi, ki pa že davno niso več uporabne. Po daljšem nedelovanju in dveh obnovitvah je vodnjak od leta 2006 ponovno v obratovanju.[3] Sicer je bilo v prvotnem načrtu tudi predvideno, da se vodnjak poruši takoj po Mussolinijevem obisku, pa še vedno stoji.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.